— 4 — 



a vyloučený kysličník lipylnatý přechází (ve spojení s vodou) v glycerin. Že se to 

 v skutku tak děje, dokázati lze tím, že mastné kyseliny s glycerinem v zavřené trubce skle- 

 něné as na 160 stupíiů R. zahřáté opět v tu mastnotu přecházejí, ze které dříve povstaly. 



Má-li se mastnota nějaká k dělání svíček stearinových upotřebit, nemohou se k tomu 

 vzít veškeré její částky, nýbrž jen kyselina sfearinová ; proto se musí každá taková 

 mastnota nejdříve zmýdelnéním sprostit všeho kysličníku lipylnatého, při čemž se veškeré 

 její kyseliny v mýdle povstalém nacházejí. Mýdlo to se pak rozloučí, tím se oddělí 

 všecky mastné kyseliny od drasla neb sody. Z těch kyselin se musí konečně i kyselina 

 olejová vyloučit, a pak ostane jen kyselina stearinová, z které se potom svíčky lijí. Z toho 

 lze poznat, že nejsou svíčky stcarinové vlastně ze stearinu, nýbrž jen z kyseliny steari- 

 noté (proto lépe Stearinsáurekerzen). 



Tato kyselina stearinová se dobývá obyčejně z loje. Ovšem se i nmohé oleje 

 k tomu oučelu zkoušely, ale ty mají přílišné množství oleinu, který se z nich dříve 

 částečně odloučiti musí. 



Lůj na kyselinu stearinovou určený musí nejdřív zmýdelněli. Na 1000 liber loje 

 se vezme dřevěná káď as 5 střevíců (v průměru) široká a asi 3 střevíce vysoká. Do 

 té se dá Iflj, který se teplem páry (v kruhových olověných rourách na dně kádě kolu- 

 jící) rozhřívá ; na to se přidává (místo drasla nebo sody) do kádě mléko vápenné, v kte- 

 rém je asi 150 liber čistého páleného vápna rozděláno. Vápno působí ovšem méně 

 rychle na zmýdelnění mastnoty, nežli draslo neb soda; ale je lacinější, a při delším vaření 

 též veškeré mastné kyseliny v mýdlo proměiiuje. 



Po přidání vápenného mléka je lůj ještě ouplně tekutý; stálým vařením a míchá- 

 ním se stane hustším, přecházeje v malé chomáče, které se na dně kádě usazují. Tu 

 se přestane míchat, ale s vařením se pokračuje, až je zmýdelněin' dokonáno. To trvá 

 u 1000 liber loje asi 8 hodin. Teď se nechá voda kohoutkem odtéci, mýdlo pak .se 

 vybere a rozdrtí. Nejlépe se to stává mezi železnýma válcema , na které stále studená 

 voda k ochlazení mýdla teče. 



Mýdlo to se skládá z mastných kyselin (totiž ze stearinové a olejové) a kyslič- 

 níku vápenatého. Teď se jedná o to, jak by se ty mastné kyseliny kysličníku vápena- 

 tého sprostily. K tomu oučelu slouží opět veliká káď, uvnitř olovem pokrytá, na jejímž 

 dně se také olověné roury k procházení páry vinou. Do té kádě se dá nejprv 28 centů 

 vody, potom (zponcnáhla a opatrně) 140 liber kyseliny sirkové (asi 66 stupňů áleBeaumé 

 silné) a konečně mýdlo z těch 1000 liber loje povstalé. Teď se pouští pára pod káď. 

 Asi za 3 hodiny se mýdlo rozloučí; kyselina sirková spojí se totiž s kysličmkem vápe- 

 natým v sádru, která se v malých zrnkách na dně usadí, a vyloučené kyseliny mastné 

 se vznášejí co tekutina olejovilá na povrchu. Jeli na blízku kyselina solná k doslání, 

 dá se s prospěchem místo kyseliny sirkové upoti-ebit, a poskytuje pak tu výhodu, že se 

 sloučí s vápnem v sůl rozpustlivou ; tím povstane místo sraženiny sádrové čistá tekutina, 

 s které se ty mastné kyseUny velmi snadno odlučují, kdežto v sádře mnoho těch kyselin 

 neb i ještě nerozloučeného mýdla uvázne. 



Odloučené mastné kyseliny se pak ještě za tepla do jiné, právě zas tak zřízené 

 kádě pouštějí, kde se s přísadou vody a kyseliny sirkové as hodinu vaří; to slově vy- 

 váření kyselé (sauere Waschung). 



