— 5 — 



Na to se stáhne tekutina opél do jiné taicové nádoby, v které se zase s přísadou 

 vody (ale beze vší kyseliíiy sirkové) as hodinu vaří; to je vyváření sladké (siisse Waschung). 



Tím se sprostí ty niiisliié kyseliny všeho v nich ještč pozůstalého vápna, jakož i 

 vší kyseliny sirkové ; teď jsou čisté , a je to směs z kyseliny slearinové a olejové '). 

 Z téchto kyselin se hodí na dělání svíCek jen kyselina stearinocá ; od té se musí tedy 

 všecka kyselinu olejová (která se sama o sobč co olej hnědožlutý vyskytuje) velmi 

 bedlivé odloučil. Proto se celá smés dvakrát lisem vytlačuje, jednou za studena, a po- 

 druhé za tepla. 



K tomu oučelu se leje mastnota ještě tekutá do mělkých forem plechových, v kte- 

 rých brzy na tenké desky ztuhne ; ty ztuhlé desky se zaobalí do pevných tkanin vlně- 

 ných a kladou se do lisu mezi desky železné, načež se počne lis zvolna pohybovati, 

 jelikož rychlým pohybem se ty vlněné tkaniny snadno trhají. K tomuto vytlačování %a 

 studena (kalte Pressung) se potřebuje obyčejně kolmý lis hydraulický. 



Hmota za studena vytlačená se vyndá, do jiných vlněných tkanin zaobalí a v žin- 

 čicích mezi horké desky železné do lisu vloží. Je to vodorovný lis hydraulický, který 

 se parou v stěnách jeho kolující zahřívá. Tímto tlakem za tepla (warme Pressung) se 

 kyselina olejová vylučuje a do zvláštní nádoby odtéká. Píisobení tohoto tlaku za tepla 

 jo věru podivné. Když mastnota z prvního lisu (kde se jen za studena vytlačovala) 

 vyšla, byla ještě žlutavá s omakem mastným; nyní po vytlačeni za tepla je jako sníh 

 bílá a má tak suchý omak jako vosk. Ovšem je k tomuto tlaku za tepla veliké síly 

 potřebí, tak že na každý čtvereční palec asi 40 centii piisobiti musí. 



Hmota z teplého lisu dobytá skládá se jen z kyseliny slearinové (a částečně z ky- 

 seliny margarínové); z těch 1000 liber loje se ji nabylo jen asi 400 neb 450 liber. 

 Poněvadž je ješlů prachem a chlupy (z látek vlněných) znečištěna, vyváří se as hodinu 

 s trochem rozředěné kyseliny sirkové , čímž se z ní veškeré nečistoty vyloučí a 

 s vodou nakyslou odejdou. 



Aby se stala kyselina stearinová ouplně bitou, vaří se s velmi rozředěným roz- 

 tokem kyseliny šfovíkové (Oxalsáure) ; na 1000 liber kyseliny stearinové se vezme 

 1 libra kyseliny šťovíkové, rozpuštěna v 1000 liber čisté vody; vaření se děje parou 

 a trvá asi hodinu. 



Konečně se takto vybílená kyselina stearinová ještě v čisté vodě vyvaří, načež 

 se po delším stání sebere a do velikých forem leje, kde ztuhne. Ted je teprv na dě- 

 láni svíček příhodná. 



Kyselina stearinová je sama o sobě trochu drobivá, a svíčky takové byly by ne- 

 ouhledné; proto se k ní piidává obyčejně trošek (asi 3 procenty) čistého bílého vosku 



') Vlastné i kyseliny stearinové, maryarinoré a olejové. Ta kyselina margarínová je 

 však kyseliné stearinové velmi podobná, a rozeznává se od ni pouze tím, ie se 

 snadnéji rozhřívá: kyselinu niarsarinová rozhřívá se totiž pri 60. stearinová teprv při 

 64 stupních. Ostntu6 nelze tylo dvř kyseliny tak snadno od sebe odloučit; proto 

 ostanou při dobývání kyseliny slearinové na svíčky vžilycky obé tylo kyseliny pode 

 jménem kyseliny slearinové pohromadě. 



Dle Heinlze není prý lato kyselina margarínová nie jiného, nežli slouienína 

 kyseliny stearinové a Iroikem kyseliny olejové. 



