— 11 — 



ku kolíčku v latích zasazonúmu. Každý kuliček dá se utáoct (Jako na liouslích), aby 

 so kňžc lilo [lolivby v každóni siiiÍTii iialúhiimili mohla. U silných koži se oláOcji ko- 

 líóky žcleziiýni klíčem. Nejllusl.ši lip miisi jil vždy k iiejsiliiíjšiími kolicku. Mnozí dě- 

 lají také du cípu kůže díry, a těmi |irostrkují činky, kterýmiž se pomocí šhúr kíiže 

 také ro/.tahniiuti muže. 



když Je kíiže v pouchu náležitě roztažena, tak že nikde ani nejmenší vrásky po- 

 zorovati nelze, strouhá se na rubu kotoučem železným, uprostřed držadlo majícím, což 

 se děje proto , aby se ve.škerá voda vápenná vytlačila a veškeré masité pozůstatky až 

 k samým vláknům koženým odstranily. 



Kuncěně se rub kůže roztlučenou a přetočenou křídou (aneb i roztlučeným haše- 

 ným vápnem, které dlouho na vzduchu leželo) posype a natírá, která pak s klihem z kůže 

 se prýštícím kamenný pokrov píisobí; na to se kůže pe/«s«;e, t. j. penwoa hladce obrou- 

 šenou fas 4 neb 5 palců v průměru mající) na vše strany šoustá a rovná. I líc (t. j. 

 (a strana, kde je srst) se několikrát (ale bez kiúdy) pemzou přetáhne. Na to nechá se 

 klíže v pouchu někde na stinném místě vyschnout, což se brzo stane, poněvadž již křída 

 trochu vlhkosti vssála. Křídování, pemzování a sušení se asi třikrát opakuje. Konečně 

 se kůže ještě dle délky (zvlášf na objemu a na kyčlech) křidou natírá, jelikož se vlh- 

 kost v (ěchlo houbovitých čáslkárh nejdéle drží. Pak se pouch obrátí, a kůže se pro- 

 tahuje na líci (bez křidováiií) břitkým železným kotoučem. Na to se postaví do slunce, 

 aby ouplně vyschla ; kdyby byla někde mastná skvrna, musí se vápennou vodou odstranit. 

 Po ouplnéiM vyschnuti se všecka zbytečná křída kouskem kůže setře. 



Tento hotový persramen se z pouchu blízko u kolíčku vyřízne, a pozůstalé okrajky 

 .se spotřebují na dělání klihu, jenž se obyčejně klihem pergamenovým nazývá. 



Pergamen takto připravený je na líci hladký, a potřebuje se obyčejně na vázáni 

 kněh, při čemž se dá líc navrch. 



Je-li pergamen ke psaní určen, tu se líc jeho tak nešetří, nýbrž protahuje se 

 také železným kotoučem, ač ne tak silně jako rub. Má-Ii se však takový pergamen ke 

 psaní dobře hodit, musí se ještě strouhal, aby byl všude stejně tlustý, a pak pemzoval, 

 aby doslal povrch měkký a všude stejný. Na strouhání se potřebuje rámec, v kterém 

 je vydělaná teletice rubem vzhůru natažena; na tu se pergamen připevni a pak na rubu 

 ^zvlášf na místech tlustších a nečistých) strouhá , až je všude stejně tlustý. Na to se 

 položí lícem vzhůru na vycpaný polštář, a peaizuje se na líci pemzou hezky hladkou. 

 Rub se nemusí ponižoval, poněvadž se strouháním již dost uhladil. 



Když je lakový pergamen hotov, rozkrájí se na kusy, které se dají na 24 hodin 

 do lisu knihai°ského. 



Pergamen se dá i rozličně barvit. Obyčejně se barví na zeleno. K tomu se roz- 

 pustí ve 500 dílech čisté vaiíci vody 8 dílu vinného kamene, pak se pi-iila 30 dílů roz- 

 tlučené krystalisované plísty a roztok se nechá vychladnout; nato se do noho vuiichají 

 ještě 4 díly kyseliny dusičné, a pergamen navlhčený se límlo barvivem ještě za tepla 

 natírá. Aby so leskl, natře se bílkem neb i rozpuštěnou klovatinou a dá se do lisu. 



Ostatně lze i prúscilaDij pergamen zhotovil. ,'\la-li k. př. zelené prosvitat, vy- 

 mačká se v sludeném louhu až je jasný, pak se připraví z rozpuštěné plísty s nějakou 

 rostlinnou zelení barvivo zelené, v kterém se nechá pergamen přes noc močil ; načež 



