— 13 - 



karlái5cm nalíral; není-li, musí se toho přiléváním vody docílit. Vrstva na plátno (neb 

 papír') v rániri natřená musí být co nejvíce rovná a hladká ; když uschne, nalic se opět, 

 což se ityrykrál opakuje. 



Na tuto bílou půdu přijde pak nátěr olejový. Na libru dobrélio a íislélio oleje 

 ořechového neb lněného se |iřidá S lotň pěkné bílé lernieže, a oboje se promicliá ; 

 touto směsí se ta bílá pňda tiikrát neb i čtyrykrát natírá. Tento nátěr spojí veškeré 

 zpodní íástky ve hmolu pevnou, kterou voda nepronikne a která se tak snadno neotře. 

 Takový pergamen je pěkně bílý, a vypadá mnoliem lépe než obyčejný přižloutlý. 



Tímto spfisobeni se míiže však i hnědý, žlutý, řervený neb modrý perganu^n při- 

 pravit. Má-li být pergamen hnědý, přidá se ku každé libře té bílé olejové fermeže, as 

 (i lotu dobré hlinky a 6 lotíi klejtu, které se dříve se starým lněným olejem dobi-e 

 rozetroii, a pak se bdá píida několikrát natírá. Na žlutý pergamen se vezme místo 

 hlinky kamenka (Opermcnl), na červený rumělka, na modrý modř Berlínská a na 

 černý pálená kost. 



Tužka ke psaní na pergamenu barevném se i-ídi dle barvy ])ergamenu. Pergamen 

 bily a žlutý se musí před zaprášením chránit, neb tím se povrch jeho brzy pokazí. 



Šli chto vání. 



Nitě v osnově natažené trou se při tkání nejen o sebe , nýbrž i o hadlavy 

 (Litzen) a o paprsek (Rietbiatt), tím by se snadno rozedi-ely a protrhaly, kdyby se 

 tonni šiiclilovánim nebránilo. Šlichtování záleží v namáčení neb natíráni pi'íze tekuti- 

 nou, kterou se stanou nitě hladší a pevnější. Každá lněná a bavlněná osnova se musí 

 šlichlovat. Slichta obyčejná jest rozvařený škrob (neb i mouka), ku kterému se někdy 

 trošek klihu nob i loje přidá. Osnovy lněné (a v menších dílnách i bavlněné) se šlich- 

 lují, když jsou již na vratidlo (Kettenbaum) navinuly a na stavu ku tkání připraveny. 

 Šlichtování děje se štětkami z dlouhých štětin, které se v šlichtě namočí; těmi se osnova 

 po délce (nahoře i vezpod) natírá ; když je kus našlichtovaný (as 2 neb 3 lokte dlouhý) 

 setkán , šlichtuje se kus následující a t. d. Tímto nedokonalým spiisobem se tkání 

 často zastavuje, čímž nnudio času daremně uchází. Proto se počaly již dělat stavy s tako- 

 vým nastrojím , které osnovu dle potřeby beze všeho zastavení ve tkání samo šlichtou 

 nalírá; slávy ty byly však nepohodlné a k tonm velmi drahé, proto se také velmi 

 zřídka potřebují. 



Šlichtování osnovy na slávu má ještě jednu nemilou vlastnost, totiž že musí tka- 

 dlec vždycky počkat, až mu ten kus osnovy, který právě našlichtoval, trochu oschne. 

 Aby osnova rychleji oschla, užívá se rozličnýoh prostředků; nejrychleji oschne, když se 

 dá pod ní nádoba se žhavým uhlím, jen že je uhlí nitím velmi nebezpečné. Někdy se 

 k tomu oučelu kus lepenky nad i pod osnovou silně pohybuje, což jest ale velmi nepo- 

 hodlné ; proto byl navržen místo toho tak nazvaný ventilalor, t. j. tenký válec dřevěný, 

 v kterém je dle délky kus lepenky zasazen. Tento válec leží jiod osnovou, a sice na 

 přič; osa jeho je ale řemeny spojena. s (djěnni lisly (Scháťle); když se pak listy šlapá- 

 ním nahoríl a dulů pohybují, hází sebou veiililalor s niriiu spojený, a osnova nad ním 

 rychle usychá. Nový kus osnovy je nejlépe v tom okauižeiii šlichlovat, pokud ještě oil 

 kusu dříve šlichlovaného as 8 neb 9 palců zbývá; neb nežli se těch b neb 9 palců 



