— 14 — 



osnovy setká, ujde rsí 10 minul, a vonlilalor sehoii asi 500kr.it pohne, ííiiiž /.alím 

 osnova právě našlichtovaná osrlino. 



Všem lí.'i!ito nemilým pi-ipadům se njde, když se osnova pi-ed navimilím na vra- 

 tidlo, anel) docela ještě co příze v přadenách šliclitnje. To se stává oliyrejně ve vět- 

 šícli dílnárli při všech osnovách bavlněných. Bére se k lomu šlichla ze škrobu bram- 

 borového, v té se příze namočí, pak vyždímá a k osušení rozvěší. Je i nástroji, kterým 

 lze celou osnovu najednou štětkami šlichtovat. 



U slavii mechanických (Kraftstuhlj, které se silon vody nel) páry poliybu jí , šlich- 

 luje se osnova (před navinutím) strojem šHchtorur.im. 



Osnova z nití vlněných se nešlichtuje obyčejnou šlichlou, nýbrž kliíi se, I. j. na- 

 močí se do řídké vlažné vody klihové , pak se vyždímá, rozláline a na liidlecli osuší. 

 .Isou i zvláštní přípravy, jimiž lze osušení klížené osnovy rychle a v malém prostoru 

 docílit. Některá látka vlněná nesnese ale odstranění klihu z osnovy ; na takové látky 

 se tedy osnova ničím nenatírá a vůbec nikterak nepřipravuje. 



Osnova z nití bedbávných se ani neklíží ani nešlichtuje, a to proto, že je hedbáví 

 již samo sebou dost pnižné a jievné, a že se nesmí nikterak znečistil. Někdy se ovšem 

 stává, že se špatné a trhavé nitě hedbávné zkysalým pivem, neb rozmočenou klovatinou, 

 neb i roztokem trabantovým natírají ; ale lim se mnoho nezíská, neb látka z takového 

 hedbáví brzy zpukří. 



Šlichla moučná a šlichta škrobová se poli-ebují tedy jen na osnovy lněné a bavlněné. 



Šlichla moučná se vaří obyčejně z mouky pšeničné neb žitné , není tedy drahá, 

 ale nenechá se dlouho schovávat, jelikož brzy zkysá. Ovšem říkají někteří tkalci, že 

 je právě nejlepší, když trochu nakysla. Mimo to má moučná šlichta i tu chybu, že 

 v suchých místech tuze rychle vysychá . čímž nitě zkřehnou a se trhají. Z té příčiny 

 se lkávají tenké látky bavlněné na míslech hodně vlhkých a nezdravých (k. p. ve skle- 

 pích), aby šlichta na tenounké osnově lak brzy nevysychala a nitě se tak snadno netr- 

 haly. Navrhovalo se , aby se přidalo do šlichty moučné trochu chloridu vápenatého 

 (Chlorkalcium); tento chlorid vápenatý je síd, která vlhkost do sebe táhne. Tato šlichta 

 se připravuje spfisobem následujícím. Libra mouky (pšeničné neb žitné) se rozmíchá 

 v 8 librách vody, a tekutina ta se nechá asi V4 hodiny (při uslavičném míchání) volně 

 vařit; na to se vezme od ohně a vleje se do ní roztok ze dvou lotíl chloridu vápena- 

 tého, s kterým se řádně promíchá. Po vychlazení se může hned potřebovat. Tato 

 šlichta se dá pi'es dva měsíce bez porušení udržet , a osnova jí natřená tak rychle ne- 

 vysychá, poněvadž přimíchaný chlorid vápenatý vlhkost pevně drží. Říkají ale, že se 

 musí rychle z látek vyprat, poněvadž prý nitě prožere; proto se jí také velmi zřídka užívá. 



Někdy se dává do šlichty moučné kousek loje, aby se staly nitě hezky hladké; 

 místo toho se může také osnova našlichtovaná a osušená štětkou lojem potřenou natírat. 



Šlichta škrobová se dělá ze škrobu pšeničného neb bramborového , a má před 

 šlichtou moučnou tu přednost, že bílou osnovu nikterak nepošpiní: šlichta ta se ale velmi 

 rychle kazí, a proto se musí ještě ten den spotřebovat, kdy byla pi-ipravena. Aby déle 

 vydržela, přidává se k ní trochu skalice modré; 4 libry škrobu bramborového se roz- 

 míchají v 7 librách vlažné vody a vleji se do 34 liber vody horké, v které se dříve 

 6 lotu modré skalice rozpustilo; pak se vše promíchá a dá se až k ouplnému rozře- 

 dění vařit. Ve velikých dílnách se vaří tato šlichta v kotlích parou zahřívaných. Šlichta 



