— 15 — 



takto připravoná dloulin vydrží, a pnk se s iiitřnii dobro sluí-iijo ; mají i za to, žo niolioii ostal 

 liilky, n klcrýcli so lótii šliclily užívalo, dlouho licz vypráni ležel, a žo nikdy iicplesiiivějí. 

 Místo modré skalice se může vzíl i skaliei; liihi aneli i kamence. Ale všecky lyto 

 přísady mají zase tu rliybu , že se látky po této šlicldě velmi pracné hili, a mají-li se 

 diieida liarvit nel) lisknimt, lii v nlcIi povstanon někily nemilé skvrny: kamenec škodí 

 v loni ohledli nejvíce, bílá skalice nejiiiéné. Následujícím ale spíisobem se lze všem 

 lěiiilo nehodám pohodlně vyhnout. l\a "O liber vody s<' vezme fi liber a 22 lotři bram- 

 borového škrobu ; len škrob se v části té vody za studena rozmíchá a hustým sejtem 

 do kotle procedí; ostatní voda fz těch 70 liber) s(! lam př^ilejc, a k tomu ješlé ''/^ lotu 

 kyseliny sirkové pHdá. Nyní se ta směs zahi-eje a nechá se as piil hodiny varii. .Mezi 

 líni se rozpustí 2Vj lotu sody v Ifi lotech vody, a ten rozlok se konečně do té svaix'- 

 niny vmíchá, ňlichta tato by byla velmi dobrá , jen že nebývá vždycky stejné trvan- 

 livá; někdy se dá dlouho chovat, někdy již tí-elí den se kazí; piíčina léto nestejné 

 trvanlivosti se zdá vězeli v uestejnosti škrobu bramborového. — Nejlepší a nejtrvan- 

 livější šlichta škrobová povstane, když se 10 liber škrobu bramborového a 1 libra škro- 

 bového klí (praženého škndiu, Slárkegummi, Leiokom) ve 100 lilirách vody rozvaří; 

 látky tyto se musí ale více než ])fd hodiny vaiil. 



Ostatně se učinilo mnoho pokusil, jak by se mimo mouku a škrob jiných, méně 

 poliebnýeb látek na šlichtu použili mohlo. Posavad se poštěstilo, z rejie, pak z roze- 

 mletého semena lněného, z mechu islmidského a z rozličných lišejníkň šlichln dobytí. 

 Ale dělání šliclity z těchto látek stoji obyčejně mnoho práce a výloh , a požaduje roz- 

 .sáblého nástroji, proto se posavad taková šlichta pro menší dílny nikterak nehodí. Zde se 

 jen o šlichtě ze semena lněného a z mechu islandského zmíníme. 



Šlichta ze semena lněného se připravuje takto. Dvanáct lotu semena se rozlliiče 

 na prášek, a ten se nechá v 6 librách vody as 10 minut varii; na to se svai-enina luislou 

 látkou procedí a protlačí, s 28 loty pšeničné mouky SMn'chá a 2 librami vody rozi-edí. 

 Nyní sc nechá celá směs na ohni zvolna vařit, až nabude náležité hustosti. Tato šlichta 

 má tu chybu , že se nitě ji natřené lehko slepují ; dle některých tkalců se i látky 

 po této šlichtě těžce bili. 



Z lišejníku sc připravuje šlichta nejlépe spusobcin ná.slcdujícím. Dvě libry i.«land- 

 skélio mechu sc namočí ve vodě studené, v které sc (li'íve 4 loly drasla rozpustily; 

 voda brzy zhnčdne; po 30 liodinácb sc voda hnědá odlcje a mech lak dlouho v stu- 

 dené vodě vymačkává, až voda beze vsi příchuti odtéká. Mech svidio bar\iva zbavený 

 se pak s 12 librami vody půl hodiny vaří; mezi tnu se svai-í 8 lolů pšeničné mouky 

 v 1 V, libře vody , a obě tekutiny sc ještě za horka smíchají. Tato šlichta se hodí na 

 osnovy bílé i barevné; je-li jen fro b/n-criiou přízi určena, nemusí se draslem 

 čistit; tu postačí, když sc mech jen 48 hodin ve vodě moči, pak svai'í a konečně se 

 svařeninou z mouky pšeniiSné smíchá. 



Šlichta z mechu islandského je lepší než ze semena lněn('ho, a nitě se jí neslepují. 

 Když dlouho stojí, povstane na povrchu vrstva řídké tekutiny; zanuchá-li se ale, je 

 opět jako čerstvá. 



V novější době se počalo šlichloval i sklem vodovým; posavad se to děje však 

 jen velmi zřídka. 



