- 27 — 



bude as 90 (nčkdy i 95) liber lakovélio kaiiiniiu. Tento se skládá ze 7'/, částek uhlí- 

 ku a 1 íáslky vodíku (C, HJ. 



Laiiipy, v klerých se kainfiii jiáli, pocliázcji z Anglicka, kde je W. Young nejdříve 

 zhotovil; proto šlovou také lampy Youiigovy (Yuunglampen, Imperial-Lampen, Vesta-Lara- 

 pcn) ; knot mají dtitý ; triibici; skleiiúná na kriolě j(! u pianieiiu tak zoužt-na, jako u lamp 

 Benkler-liuhlskýcli, a v (liilinč knotu jejich je zárovcíi takový kotouíek, jako u lamp 

 Liverpoolských ; tímto zřízením zevniti'ní i Miitrní proud vzduchu mocnč do plamenu vráží, 

 tak že se páry kamfinové se vzduchem ouplné promichují a pak bez kouře a zápachu 

 dokonale shoří. 



Posaváde se lampy tyto jen zřídka potřebují, a to proto, poněvadž je kamfin předce 

 drahý a poněkud i nebezpečný, jelikož se dá velmi lehce zapálit; mimo to je navlíkání 

 nového knotu u každé lampy velmi pracné, a není-li knot vždycky všude stejné ostřižen, 

 tu vyráží z plamene hustý kouř, — a tato poslední věc je hlavní příčinou, že přišly lampy 

 kamfinové do špatnější povésti nežli zasluhují. 



Místo kamfínu se užívá éastěji tak nazvaného foíogenu, t. j. oleje přcpuzováním 

 kamenného uhlí povstalého. U Hamburku se nachází (na ostrove VVilhclmsburku) veliká 

 fabrika, kde se fotogen přepuzováním skotského uhlí dobývá a pode jménem „hydrocarbur" 

 rozesílá. Tento Hamburský fotogen má barvu světlou , slabě hnědou, a velmi silný ne- 

 příjemný zápach. Potažná váha jeho obnáší asi Ojeg ; při 72° R. se začíná vařil. 



V Boiině se dobývá podobný olej z břidličnatého hnědého uhlí ')> » přichází do 

 obchodu pode jménem oleje minerdlniho čili břidlicového. Barva tohoto oleje je také 

 slabě přihnědlá, ale zápach je jiný než u fotogenu Hamburského. Olej břidlicový má 

 váhu potažnou O,, o, a vaří se leprv při 80" R. 



Oba tyto fotogeny (Hamburský i Bonnský) dají se snadno zapálit, a hoří — třeba bez 

 knotu — plamenem velmi jasným ; plamen jejich vyráží méně kouře, nežli od jiných uhlovodíků. 



Někdy se pálívá v lampách i lih ; plamen jeho je velmi horký, ale dává málo světla, 

 tak že ho není ve dne ani vidět. Z té příčiny je lih jen u takových lamp prospěšným, 

 které jsou k zahřívání, — a ne k osvěcování určeny. Obyčejně se k tomu brává líh 

 takový, který asi 20 procentii vody obsahuje; slabší špatně hoi-í a dává málo horka; 

 silnější přijde zase draho a mívá již čadivý plamen. 



K osvěcováni se však dobře hodí lih světelný (Leuchtspiritus), 

 který povstane, když se 4 mázy silného lihu (který jen as 5 procentii 

 vody obsahuje) s 1 mázem čistého oleje terpentinového smíchají. Takový 

 lih světelný přechází již slabým teplem v páru , a ta pára hoři pak 

 plamenem ouplně bílým a velmi jasným. ÍVa tom se zakládá lampa 

 plynová čili parni, kterou Liidersdorff v Berlíně roku 1834 vynašel. 

 Lampa tato má následující zřízení. (Viz obr. 8.) A je koule skleněná, 

 tímto lihem světelným naplněna ; v té vězí mosazná trubice 6, tlustým 

 knotem vyplněná; knot sahá až k místu c. Na té trubici sedí na- 

 hoře malá dutá koule e, a pod ní má trubice kolem do kola několik 

 úzkých dírek i i. Trubice 6 je na své dolejší části, která do líhu a 



(Obr. 8.) 



') VIsstné ue sám o sobe, nýbri co vedlejší výrobek pH dobývání piiraflnu , jak je 

 v předešlém čísle popsáno. .u^r. ....... 



