— 29 — 



3. Cement olejový, také k tmeleni kamenů; dělá se ze 100 částek dobře roze- 

 mletého písku, 10 čiislek umletúlio klejlu a 7 částek oleje lněného. Tmel tento není 

 plastický a málo lpí , proto se musí moci do mezer vetřít ; za několik dni se olej s klej- 

 tem sloučí, tmel ztvrdne a bývá pak řim starší lim tvrdší; vodu nikdy nepropouští. 

 Má-li být tmel Icnto bílý, vezme se místo klejlu běloba (Bleiweiss); ale pak volněji tvrdne 

 a nebývá konečně nikdy lak tvrdý jako s klejtcm. 



4. Tmel sýrový (Kásekitt); tenlo výborný tmel se hodí na všeliké věci. Připra- 

 vuje se lakto: Sýr z mléka sbíraného se na tenké kousky rozkrájí, pak ve vodě na kaši 

 rozvaří a konečně s roztlučeným |iáleným vápnem rozetře. 



5. Tmel klikový na kameny. Klíh se aa husto ruzpuslí a pak s uhašeným vápnem 

 dobře rozetře; plochy, na které se má tmel tento natírat, se dříve trochu zahřejí. 



6. Jiný tmel klikový povstane, když se 2 částky klihu v trošce vody rozpustí a 

 roztok s jednou částkou oleje lněného dobie promíchá. Tmel tento se hodí zvlášf 

 k zaděláni dužin na nádobách vodních, jelikož se po uschnutí vodou jen málo rozmočuje. 



7. Tmel diamantový k slepování roztlučeného skla, porcelánu a p. — Vezmou 

 se 4 loty rybího kli (Hausenblase), to se rozkrájí, troškem slabého lihu poleje a zahří- 

 váním v něm rozpustí. Tento hustý roztok se s '/, lotem gummi galbanum a s '/» lotem 

 giimmi nnmioniacum dobře utře, načež se k němu ještě 2 loty v slabém líhu rozpuště- 

 ného masti.\e piidají. Hotový tmel se pak chová v láhvi dobře ucpané. Má-li se po- 

 třebovat, dá se celá láhev do horké vody, aby tmel poněkud změknul ; na to se ho částka 

 na kusy k slepení určené (sklo, porcelán a j.) natře, které pak alespoň 24 hodin svázané 

 neb jinak dobře stlačené býti musí. — Tmel tenlo je bezbarvý a príililedný, stane se 

 velmi tvTdým a vzdoruje i teplé vodě. Klenotnici arménští jím upevňují broušené kameny 

 a barevná skla na nádobách skleněných i porcelánových, a často se děje, že se tmel tento 

 eo vzácné tajemství za drahé peníze prodává. Na kovu nedrží. 



8. Tmel sklcnáiský. Tento obyčejný tmel ze dělá jednoduše z vyplavené křídy 

 a oleje lněného; poněvadž zdlouha schne, může se k němu přidat trochu umletého 

 klejlu nebo běloby ; pak schne rychleji a bývá v rozličných případech velmi prospěšným. 

 Kdyby se měla složil k. p. nádržka voilní z desk skleněných, lu by se hodil tento tmel 

 ze všech nejlépe. 



9. Tmel olejový na roury parní (Dampfrohren-Oelkitl) se dělá z dobře umle- 

 tého klejlu a oleje lněného; on se hodí i na jiné předměty kovové. Ještě lepší je 

 v tom ohledu tmel Stephensonův ; ten povstane, když se 2 částky klejtu, i částka dro- 

 bounkého písku a i částka drobného hašeného vápna lněným olejem rozdělají. 



10. Tmel ielemý k spojování železa. K lomu se vezmou piliny železné, kterých 

 se 100 částek s 1 částkou utlučeného salmiaku dobře utře. Má-li se nyní nějaká me- 

 zera zatmelil, navlhčí se tenlo prášek vodou a vráží se do mezery pomocí kladiva a 

 tupého dláta; částky železné počnou se působením salmiaku brzy okysličovat, a za ně- 

 kolik dní je z nich hmola jako kámen tvrdá, která plochy železné pevně spojuje. — 

 Jindy přidávali k tonmlo tmelu laké trošku sirkového květu (Schwefelblumen), toho není 

 však potřebí. — Místo železných pilin se mohou vzít i roztlučené kousky, které při 

 vrtáni litiny odpadnou; to je ovšem lacinější, ale tmel pak zvolna tvrdne. 



11. Tmel s gumilaku lupkového cSchelJack-Kitt.) Gumilak lupkový se ve vlaž- 

 ném lihu rozpustí, a je pak dobrým tmelem na věci dřevěné ; při tmelení se musejí oba 



