PRIIMYSLIViK. 



Příloha k Živě. 



Číslo 10. 



Hromosvody. 



Nynější zřízení hromosvodů patří ovšem mezi vynálezy novějších dob, ale proto 

 máme mnoho důkazů, že se lidé již za dávných časů před strašlivým oučinkem blesku 

 rozličnými prostředky chrániti snažili. 



Tak vypravuje již Herodot, že Thrákové za času bouřky šípy proti nebi stříleli, 

 aby takto hrom od udeření odstrašili. 



Plinius praví, že uméli Etruskové blesk s nebe svádět a dle libosti vodit; že i 

 fíímský král Xuiiia o tunilo tajemství věděl, a že nástupce jeho Tullus Hostilius jen proto 

 od hromu zabit byl, poněvadž obřady k tomu oučelu předcpsaně pečlivě nevykonával. 

 Obřady tyto záležely v obětích, modlitbách a t. d. 



Staří myslili vůbec, že blesk nikdy přes 6 střevíců do země nevnikne; proto se 

 jim zdála také každá hluboká jeskyně v ěas bouřky jistým outočištčm. Suetonius praví, 

 že se císař Augustus při každé bouřce do hlubokého a klenutého sklepa uschovával. Ale 

 za posledních dob se našly hromové roury '), které až 32 střevíců do země sáhají, tak 

 že vlastně ani určiti nelze, v které hloubce asi síla blesku ouplnč mizí. 



Pak se domnívali staří, že kdo v posteli leží, je před hromem jist. Ovšem se 

 stalo r. 1828 (3. července) v Birdhamu (v Anglicku), že uhodil hrom v jedné chatrči 

 do dřevěné postele, postel na kusy rozbil, osobu v ní ležící i s peřinami vyhodil, osobě 

 té však nikterak neublížil. Naproti tomu se zase ví, že r. 1772 (29. září) v Harrow- 

 gatu blesk muže v posteli spícího zabil, kdežto se chof Jeho vedle ležící ani neprobudila. 



U dímanů bývala kůže tuleňová chránícím prostředkem proti blesku, a císař Au- 

 gustus, který se bouřky bál, nosíval obyčejně takovou kůži. Nelze však uhodnout, 

 v čem by ta chránící sila kůže tuleňové spočívala. 



Tibcrius si dával při bouřce na hlavu věnec bobkový, jsa loho mínění, že hrom do 

 listi bobkového nikdy neuhodí; od té doby však blesk již mnoho bobkových stromů rozbil. 



Číňané mají strom morušový a broskvový za bezpečný prostředek proti hromu, což 

 však též nemá moudrého základu. Ano i u nás se obyčejné myslívá, že bije hrom jen 



') Vraií-!i blesk do pisku, tu povstane taste v sméru, v kterém blesk jel, z písku roz- 

 topenébo lenká roura, která uvnitř jako sklenéoá vyhlíží a někdy velmi hluboko 

 do zemé běží. 



3 



