— 37 — 



ji i na Špičce íáslcCnč roztopil); pak sjede po kovovém pnilu dolů až pod zem, kde se 

 ve vlhké hliiiě bez další škody rozptýlí. 



Jc-li díitn rozsáhlý a má několik vyvýšenin , tu je ti^eba na každé místo zvýšené 

 kovovou lyí postavit, poněvadž se neví, do kterého hrom zabloudí; proto však nemusí 

 vést od kaidč lyce zvláštní kovový prut pod zem ; dost na lom , když se veškeré tyče 

 na domě kovovými pruty meii sebau spojí, pak jediné spojení s vlhkou zemí pro 

 všecky tyče vystačí. 



Z toho vysvítá , že se skládá každý lakový hromosvod vlastně jen ze dřou pod- 

 statných částek, totiž z kolmé tyče a pak ze srndidla čili prutu kovového, který tyč 

 s vlhkou zemí spojuje. Jedná se lu joii o to, jaké uspořádání by bylo pro obě tylo 

 částky nejprospěšnější. 



1. Tyf: 



Mnozí radili, aby končila tyč kolmá nahoře v kouli, a to proto, poněvadž prý 

 ostré špičky blesky přitahují; zkušenost však učí, že je ta síla, kterou ostrá tyč hromové 

 blesky přitahuje, lak nepatrná, že není v lom ohledu mezi tyčí ostrou a tyčí s kouli 

 vlastně ani žádného rozdílu. Za to iniižo však tyč ostrá jinak prospěšně působit, poně- 

 vadž špička její mrakům přes ni táhnoucím část elektřiny ponenáhlu odnímá a takto 

 blesky pončkud seslabuje. Ovšem je toto působení vlastně jen vedlejším účelem, ale 

 přece prospěšné, a proto se nyní všude ostrých lýčí užívá. 



Tyč bývá obyčejně iele^iná; aby však špička její řezem neztupěla, přidělá se na 

 konec as 8 palců dlouhý prut měděný, který musí být dobře v ohni puzlacen. V Americe 

 dávali tyčím i špičky z tuhy; od té doby však, co se stal phitík laciněj.ším, dělají se 

 .skoro všude tyče se špičkou plalikovou. 



Někde jsou v obyčeji i tyče lakové, u kterých se na konci ne jen jedna, nýbrž 

 nékolik plalíkových špiček nachází, z nichž každá v jiném směru z tyče vybíhá; tyče 

 takové poskytují proti obyčejným lu výiiodu, že vždycky některá z těch rozličně posta- 

 vených špiček přimo proti mraku bleskovému stáli musí, a že tím spůsobem snadno i ony 

 blesky zachytí, které šilnno neb i todororně k domu letí. Ostatně však učí zkušenost, 

 že je i tyč s jednou dobrou špičkou bezpečná. 



Výská tyče nebývá vždycky stejná ; u nás vídáme tyče jen 4 neb 6 střevíců 

 vysoké; ale ve Francouzích potřebují tyče pětkrát lak vysoké, a dělali by je snad ještě 

 vyšší, kdyby jim v tom vílr lak tuze nepřekážel; neb čím vyšší tyč, tím snadněji se větrem 

 porouchá. Vysoká lyč chrání vždycky větši kus střechy nežli tyč nízká, což se dále 

 ještě vysvětlí. Tlouštka lyce závisí částečně od její výšky, jelikož tyč vysoká vždy i 

 tlustší býti musi než nízká ; ale i u nejnižší tyče má obnášet průřez as čtverečný palec, 

 jinak by se mohla silným proudem bleskovým snadno pokazit. 



Je-li více tyčí na domě, spojí se mezi sebou prutem železným as 2 palce širokým 

 a Vj palce tlustým, len prut spočívá na železných as 9 palců vysokých kolíčkách, běží 

 směrem hřebenu střechy, a je ku každé tyči silným šroubem přidělán. 



2. Svodidlo. 



Svodidlo, které tyč s vlhkou zemí spojuje a takto proud bleskový s tyče do vlhké 

 hliny svádí, musí být vždycky lak thisli'. aby se žádným bleskem neporouchalo. Bývá 

 obyčejně buď ze železa anebo z mědi. Méd propouští každý elektrický proud skoro 



