— 42 — 



1-86 až 1-92); anglická (bílá) kyselina sirková mívá jen něco přes 65 stupňů ěfli 

 hutnost 1'84. 



Dýniavá kyselina dusičná Crauchende Salpetersáure) mívá 50 až pres 51 stupňů 

 dle Beaunié-a (t. j. hustotu 1-536 až 1-552); obyčejná lučavka mívá jen 24 stupňů 

 čili hustotu 1-2. 



Kyselina solná (Salzsáure) má, je-li sehnaná, též 24 stupňů; je-li však rozreděná, 

 v pomřru méně. Na dělání lučavky královské se brávají 3 díly kyseliny solné as 22 

 stupňů silné, a 1 díl kyseliny dusičné as na 37 stupňů husté. 



Porovnáme-li vůbec hustotu tekutin se stupněmi areometrů Beaumé-ových, povstane 

 (od 5 k 5 stupňům) následující přehled. 



Lihoviny. 



Lihoviny se připravují z rozličných látek, a proto jich máme několik druhů. Ne- 

 důležitější jsou následující: 



a} Líh z obili, obyčejně ze smíšeniny žita s ječmenem. Na 4 díly obilí se vezme 

 1 díl sladu. Ze 100 liber obilí se dobude 36 až 45 liber kořalky. 



b) Líh z 6r«»í6orá. Na 1 část bramborů přijde asi '/.gSladu. Ze 100 lib. bramborů se do- 

 bude třikrát i čtyrykrát min kořalky než z obUí; poněvadž je v bramborách velmi irmoho vody 

 obsaženo. Líhbramborovýmívázvláštní nepříjemnou příchuť, a proto je líh obilní více oblíben.. 



c) Cognak čili kořalka vinná (Franzbranntwein, Weinbranntwein) se dobývá nejvíce 

 ve Francouzsku přepuzováním bílého i červeného vína. Cognak mívá barvu žlutavou, a 

 to jen proto, poněvadž se přechovává v sudech dubových, kde se v něm část třísloviny 

 rozpustí; z té příčiny také tato lihovina přísadou solí železných zčerná. Každý cognak 

 má zvláštní aroma, kterým se od jiných lihovin patrně rozeznává; dobrý znalec pozná 

 však dle chuti i druh vína, z kterého cognak právě pochází. 



