— 53 — 



a nebezpečné '), ponfivadž se fosfor v ráně rozleze a v hojeni překáží; slalo prý se již, 

 že kouseiv fosforu, který náhodou z hořii'i sirky odletěl, smrtelnou ránu spůsobil. Rány 

 lakově se mají obkládat roztokem magnesie, a pak namáCet v oleji, aby se všechen fos- 

 for z rány odstranil. Ve fabrikách fosforových stojí obyčejně veliké vany vodou na- 

 plnňné, aliy každý dělník, kdyby se mu nějaké neštěstí stalo, honem do vody skočiti, 

 a se dle poti-eby třeba celý potopiti mohl. 



V žaludku působí fosfor co prudký jed. Ve vodě se nerozpouští, v lihu a třešti 

 (Ather) jen z těžká; lip se rozpustí v teplém oleji, nejlépe však v sirouhliku. 



Poněvadž se fosfor na vzduchu mírným třením zapálí, myslilo se již ode dávna 

 na to, zdali by se na rozžehadla upotřebiti nemohl. Nejstarší rozžehadla fosforová byly 

 lahvičky, v kterých se roztopený a s pískem smíšený fosfor nacházel; když se do loho 

 strčila obyčejná sirka, ostalo na ní viset drobet fosforu, jenž se pak třením zapálil. 

 Tato rozžehadla měla tu chybu, že se brzy vlhkost do lahvičky vtáhla a fosfor pak 

 nechytal. 



Později povstaly lak nazvané Turinské scičky. Byly to tenké svíčičky voskové, 

 na knotu Irochem fosforu opatřené ; každá laková svíčička byla z přílišné opatrnosti za- 

 dělána v trubičce skleněné na obou koncích zavřené. Když se chtělo rozsvítit, přelo- 

 mila se trubička skleněná (totiž na konci od knotu obráceném), a svíčka se opatrně vy- 

 táhla a třením rozsvítiln. Tato rozžehadla byla ovšem nepohodlná, ale byla by se snad 

 přece po dlouhý čas udržela, kdyby se byla právě tenkrát nevyskytla rozžehadla luvebni 

 (briqueles suroxygěnes), totiž ony lahvičky s kyselinou sirkovou, o nichž jsme se již 

 dříve znn'nili. Ta hičebni rozžehadla byla mnohem poliodlnřjší, pak i lacinější než teh- 

 dejší fosforová, neb fosfor byl tenkráte ještě drahý. Co však hlavně k rozšíření lučeb- 

 ních rozžehadel přispívalo, to byl strach před fosforem; každý se domníval, že by byla 

 rozžehadla fosforová v rukou lidských velmi nebezpečná, a tak to zůstalo dlouho při starém, 

 ač se již před 2.5 lety pohodlné a laciné sirky fosforové dělaly. Mnohá starostlivá po- 

 licie uznala za dobré, prodej lakových sirek zapovědít; ještě roku 1844 byla v mnohých 

 zemích tato zápověif, ač se tam již sirky fosforové Irpěly ; a led af se někdo na to 

 podívá! Zavři světlu dvéře a ono proráží každou štěrbinou! 



Ovšem se může sirkou fosforovou spíše neštěstí stát, než jiným rozželiadlem; ale 

 z loho nenásleduje, že by se nesmělo lakových sirek užívat, nýbrž že se s nimi musí 

 opatrněji ^lUcházel. .\ v rukou lidí zlomyslných je kátnen s křesadlein právě tak ne- 

 bezpečný, jako sirka fosforová ! Jestli konečně děti někdo při hraní se sirkami zapálily, 

 to není vina sirek, nýbrž těch neopatrných lidí, co nechávají sirky ledakdes povalo- 

 vat, aneb je dokonce i sami dělem k hraní podávají; kdyby měly sirky fosforové hlavně 



Mnozí zase praví, že nej!<uu nebezpeinějši nežli jiné xpáleoiny: jen se musí hledét, 

 aby žádný fosfor v ráně neustal. Já bych byl dle své zkušenosti talie loho uiínění. 

 Před 8 ruky mi padl pi-i jedné lučební práci kus horícíbo fosforu na ruku , a sice 

 na svrchní strané; nádoba s vodnn stála asi 8 kroku ode mne. ale než jsem k ní 

 dobébl, svlékla se aii kůže na ruce , mezi prsty » částeční'' i na prstech. Byla to 

 bniest náramná! Já namáčel ránu nékolik dni ^ oleji líhuv/m, pnzdéji jsem ji uaato 

 vymýval vlažnou vodou; za několik nedíl bylo po všem, a konečné neostalo ani památky. 



J. B. 



