— 57 — 



jim tn vře výbornC cluilná. Ve dvou dvorech, kde clitMi myS! a krysy vypudit, se 

 otnivila z tiiknvi! ncopalrnosli místo krys a myší vc.škerí ilrňbcž. ' ' 



Máme ale naduji, že snad brzy všecko to neštěstí pi-cslanc, které sirkami fosforo- 

 vými povstalo. Pak nebude řeč ani o pužárecli, které sirky způsobily, ani o nemoci 

 ve fabrikách, ani konečné o otrávení sirkami. .liž roku 1850 vyskoumal professor 

 SchriJlter ve Vídni , že ztratí fosfor mnohé nemilé vlastnosti, když se bez prislupii 

 vzduchu silné zalii-ivá. K lomu konci se zadélá obyčejný fosfor do trubice skleněné, 

 z které se dříve vzduch jiným plynem (ku př. kyselinou ubličitou) vypudil, a pak se 

 až na 180" K. znliřeje. Tím se slaiic fosfor ouplné ucpríizračným a dostane temně 

 červenou barvu, lak že by ho pak nikdo za fosfor nedržel. Ale to není ještě všecko; 

 fosfor lak proměněný se nezapálí lehkým třením, nýbrž teprv při 1 60" R. tepla ; pak 

 z něho nevyráží žádný škodlivý výpar, a konečně — nent jedovatý. Tento fosfor nazval 

 fosforem amor/ickým (beztvarým)- 



Každý uzná, že by byly sirky s fosforem amorlickým pravé dobrodiní; těmi 

 by se tak lehko nezapálilo, při těch by žádný dělník ve fabrice neonemocnčl, a těmi 

 by se nemohl nikdo otrávit. A v skutku bylo na výstavě Mnichovské lakové sirky vidět. 

 Od sirek obyčejných se rozeznávají již tím, že se nezapálí na každé drsnaté ploše, 

 nýbrž jen na ploše k tomu konci zvláště připravené. Ted jsou ještě trochu drahé, 

 ale časem se cena jejich jistě sníží. 



Že se fosfor amorfický posavad zřídka potřebuje, to záleží v lom, že fosfor oby- 

 čejný u větším množství obtížně a jen částečně ve fosfor amorfický přechází. Tak pro- 

 měnil professor Schrolter při svých zkouškách z 18 lotu obyčejného fosforu za 50 

 hodin jen 12 lolů ve fosfor amorfický. Oslane-li ale ve fosforu amorfickém ještě i 

 čásf fosforu obyčejného, pak se jím může podobné neštěstí spňsobit, jako pouhým fos- 

 forem obyčejným. Schrolter oddělil oba druhy fosforu tím, že dal tu směs do sírouhlíka, 

 v kterém se fosfor obyčejný rozpustí, amorfický však nikoliv. Toto oddělování je však 

 velmi pracné a pak i nebezpečné. Místo sírouhlíku se brává laké olej terpenlinový, ale 

 i při tom je ta práce obtížná a nejistá. 



V nejnovější době se navrhlo, aby se neoddělovaly oba fosfory roztokem, nýbrž 

 svou tíží. Fosfor amorfický je těžší nežli obyčejný; hustost tohoto obnáší 1-77, onoho 

 však 2-ÍO. Dá-li se směs z obou fosforů do chloridu vápenatého (Clilorkulcium), tu 

 padne fosfor amorfický ke dnu, kdežto se obyčejný nahoře vznáší a odstraní. 



Litina. Železo měkké. Oček 



Žádiiélio kovu nelze tak rozmanitě upotřebit jako železa, a lo proto, že nabude 

 železo rozličným vzděláním také rozličných užitečných vlastností. 



Obyčejně se rozeznává trojí druh železa, totiž: 



1. Lilina neb železo surové (Roheisen, Gusseisen). 



2. Železo korané neb měkké (Stabeisen, Schmiedeisen). 



3. Ocel (Stáhl). 



