— 59 — 



modré pltmiínky; tím se uhlík ze železa vytrácí a železo tuhne. Po skončeném pudlo- 

 váni se železo válčenu neh kobylou lomenou (Slirnhammer) vSech trusek zbaví. 



Místo kamenného uhlí so může topit v pecích pudlovacích i plynem. To má tu 

 výhodu, že se může i to nejšpatnější palivo upotřebit; neb plyn se dá dobývat i z uhlí 

 tak nečistého, že by se jinak nikdy pro pec pudlovací nehodilo. 



Ve Švédsku, u nás, pak v Němcícli a ve Francouzsku se zkujňnje železo jen na 

 ohništích pomocí di^cvéného uhlí; v Anglicku zase jen v pecích palácích při uhlí kamen- 

 ném. Ang-Iické mékké železo je z té příčiny lacinřjiíí, ale méně dobré. 



Každé niřkké železo se rozeznává od litiny předně tím, že obsahuje jen as '/^ neb 

 V4 procenty luřebně sloučeného uhlíku; pak se dá velmi dobře stdiet, tak že dva 

 kusy za horka skované se úplně v jediný kus sloučí; konečně se měkké železo vehni 

 téžce roztápí, tak že se při všech obyčejných prácech technických za nerozlopileině 

 považuje. Mékké železo nezkřehne ani tenkráte, když se v řeravosti do studené vody 

 hodí. Potřebuje se nejvíce na dělání plechu a drátu. 



Ostatně bývá železo často mnohými látkami znečištěno, které mu nemilých vlast- 

 ností dodávají. Je-li znečištěno sirou neb arsenem, tu se za horka pod kladivem drobí 

 (rothbriichig) ; je-li v něm fosfor, tu se nechá sice za horka dobře vzdělávat, za studena 

 se však již pouhým ohýbáním láme (kaitbriíchig); křemenem se stane železo tvrdým a 

 křehkým ffaulhriichig), a vápnem tratí svařlivost. 



Ocel obsahuje asi 1 '/^ až 2 procenty uhlíku, tak že stojí v tomto ohledu uprostřed 

 mezi litinou a železem měkkým. Z té příčiny lze ocel dvojím spůsubem obdržet, totiž; 



a) z litiny, když se jí část uhlíku odejme, aneb 



b) ze železa měkkého, když se mu část uhlíku vnutí. 



Ocel z litiny nabytý se nazývá plavkový, ocel ze železa měkkého cementový. 



Ocel plackový (Rohstahl, Frischstahl, Schmelzstahl) se dobývá z bílé litiny zkojňo- 

 váním; k tomu účelu se litina s uhlím a truskami v nístěji prohlubeném zahřívá, a při 

 tom vzduch jen na uhlí (ne na kov) žene. To však nesmi dlouho trvat, sice by se 

 mohlo mnoho uhlíku z litiny vytratit, čímž by místo ocele měkké železo povstalo. Však 

 i při vší opatrnosti se vyžene z některých částek litiny více uhlíku než z jiných, a tím 

 povstanou v oceli nestejná místa, některá tvrdší, jiná zase měkčí. Aby se tento nedo- 

 statek vyrovnal, udělají se z ocele šíny, těch se složí 6 neb i 8 na sebe, a všechny se 

 svaří v jednu hůl; ta hůl se pak rozseká, kusy povstalé se opět na sebe kladou a zase 

 svářejí. Tím se místa tvrdší s měkčími vyrovnají, a ocel je pak skoro všude stejný. 

 Ta práce slově přepalocáni (gerben) , a ocel takto připravený pfepalovaný (Gerbstahl). 



Ocel cementový (Cementstahl , Brennstahl) povstává ze železa měkkého', nejlépe 

 když se široké pruty železné s uhlím neb hmotami uhelnatými v peci pískem posypou, 

 takto bez přístupu vzduchu trudí a pak zrovna v peci asi po 2 dní vystydnout nechají. 

 Nejlepší hmota uhelnatá (Cementirpulver) se dělá z uhelného prachu, popele a kuchyiíské 

 soli. Ocel takto nabytý se láme a lehko odlupuje; proto se nejdřív všech svrchních 

 nečistých částek zbaví a konečně přepalováním v stejný přepatovaný ocel cementový 

 (gegerbter Cementstahl) promění. Při dobývání ocele cementového dlužno na to dbáti, 

 aby se s truzením v pravý čas přestalo ; jinak by mohlo železo mnoho uhUku přijmout, 

 a tím by povstala místo ocele litina. 



