6 



z pramoře, které skoro celou zem mělkou ale horkou vrstvou vody obstupovalo, 

 vyzdvihly se prvním svraštěním jen některé, málo rozsáhlé ostrovy, které nyní podle 

 prahorních břidlic, před silurským útvarem vyzdvižených, poznáváme. Elie de Beaumont 

 ustanovil čtyry soustavy hor, povstalé vyzdvižením v této době, a sice : 



í. Soustava hor Vendesských, směřující od severo- severo-západu k jiho-jiho-vý- 

 chodu. Prahorní břidlice této soustavy jsou vyzdviženy dlouho před usazením silurských 

 vrstev. Není vyskoumáno, zdali tato soustava i v ostatní Evropě patrně vyvinuta jest, 

 bezpochyby budou stopy její pozdějším vyzdvižením zrušeny. 



2. Soustava hor Finislerských, směřující od východo-severu 20 — 25°, obsahuji; 

 vyzdvižené prahorní břidlice a svor v Bretanii, rulu ve Švédsku, kde na ní útvar silur- 

 ský v odchylném uloženi spočívá, prahory v jižním Čudsku, vyzdvižené taktéž před usa- 

 zením vrstev silurských, a prahory v Skotsku. Bretaň, díl Skotska, Seédska, Cudska 

 a vůbec velká část nejsevernějši Evropy patří k nejstarším dílům pevniny evropské. 



3. Soustava hor Longmyndských, směrující od severovýchodu 25°, obsahuje vyzdvi- 

 ženou břidličnou drobu a břidlice v okolí Longmyndu v Anglii, kde silurské vrstvy v odchyl- 

 ném uložení na ní spočívají. Tentýž směr pozoruje se v mnohých prahorních břidli- 

 cích v Bretanii, na saské straně Krušných hor u Frciberku, v pásmu žuly a ruly v jiho- 

 východních Čechách v pohoří Českomoravském, v rule mezi Gothabergem a Geflem, na 

 jihovýchodním břehu Bothenského zálivu mezi Wasou a Uleaborgem, ve svoru jihový- 

 chodního Čudska mezi městy Abo a Wiborg, jakož i v části pohoří Estrél u Středo- 

 zemního moře. Severní díl Krušných hor a Českomoravské pohoří jsou tedy v našich 

 krajinách nejstarší nad hladinu pramoře vyzdviiené ostrovy. 



4. Soustava hor Morbíhanských směřuje od západo-severo-západu k východo- 

 jihovýchodu a obsahuje prahorní vysočinu imezi městy Nantes a Quimper ve Francii, 

 více než 30 mil dlouhou. K též soustavě náležejí snad Šumava mezi Bavory a Cechy, 

 žulové vysočiny v Krušných horách a v Ukrajině, iumava, díl Krušných hor a Ukrajina 

 jsou zajisté starší, nežli silurské vrstvy u paty těchto hor usazené. 



Smutný, ba příšerný obraz odhalí se před zrakem naším, unese-li nás obraznost 

 do oněch dávných věků, ve kterých tyto prvotiny pevné země z moře vystoupily. Z ne- 

 obmezeného pramoře, které zeměkouli kolkolem objímalo, vynikla první pevnina v po- 

 době malých, málo souvislých ostrovů. Obor vzdušný, naplněný hustými oblaky a mlhou, 

 ležel jako těžké břemeno nad pustou samotou. Vysoká teplota nedávno stuhlé kůry 

 zemské nepřipouštěla vyvinuti jiného života, nežli života lučebního , oddělování pevného 

 od tekutého. Teprva když světlo až k povrchu země cestu si proklestilo a paprsky 

 sluneční silu ústrojivou probudily, vznášel se nad vodami, jakož i pustými skalami 

 dech nového života, který se v rozmanité podoby rostlin a zvířat vtělil. Jednoduché 

 a podivné jsou prvorozené tvory panenské země, jejichž skamenělé zbytky v silurském 

 a devonském útvaru pohřbené nalézáme. Po celé zemi ukazují tentýž ráz a dosvěd- 

 čují lim, že vlastní teplota země tenkráte ještě všechny rozdíly počasí vyrovnávala. 



Afli jeden tvor pozemský nezanechal z té doby své stopy ve vrstvách u břehů 

 prvních ostrovů usazených ; vzduch byl bezpochyby ještě příliš naplněn kyselinou uhlič- 

 nalou a tedy dusi^-ý ; v moři však, zvláště ve mělkých zátokách, hemžily se nesčíslné 

 lastury a hlemejždi, mořské hvězdy a Ulijice, mezi nimiž jen sporé ryby se proplétaly^ 

 Skoro ani jeden rod nezachoval se až k době dnešní; ryby, co první zastupitelé obrat- 

 lovců, upomínají na zárodkový stav nynějších ryb. 



