11 



Beaumonta ur(!itč ustanoveno, jsou naznačeny silnější souvislou čárou, břehy nynějších 

 moří ledkovanoH čárou, uhelný lilvar vodorovnými a misla neurčitá a pozdřjsimi 

 úlvary pokrytá kolmými čárami (obr. 3.). Uprostřed uhelného moře vyzdvihoval se 

 veliký ostrov z vrstev prvohorních složený, jehož smťr dle soustavy Harcu se řídil, 

 jehož břehy ale určitě ustanoviti se nedají, pončvadž na mnohých místech novějšími 

 útvary pokryty jsou. Na severní straně tohoto dlouhého a úzkého ostrova, který se 

 od Luttichu přes Cambrigde a Leicester až k /.ápadním břehům Anglie prostíral, 

 rozkládalo se velké uhelné moře, jehož severní meze nyní mořeni jsou pokryty, 

 ale bezpochyby až za Hanover a Edinburg zasahovaly. Na západní a severní straně 

 vystupovalo z uhelného moře též několik oslrovň, jako nynější jižní konec Corn- 

 wallisu, část jižního a severního Irska, část Skotska. Hundsrúck, EifcI a Ardeny vy- 

 stupovaly mezi Kolínem a Frankfurtem co značné površí, od belgicko-anglického ostrova 

 jen úzkým průlivem oddělené. Mohutný ostrov, vytvořen již starším vyzdvižením, ob- 

 sahoval veliký díl nynější Francie, a byl pokryt četnými bahny a rašelinami; jiný velký 

 ostrov prostíral se od Insbruku až k Toulonu a Korsice a byl snad ve spojení s vyso- 

 činou střední Francie ; třetí ostrov obsahoval nynější Cechy, část Bavor, Saska, Slezska, 

 Moravy a Rakouska, a byl též na mnohých místech pokryt uhelnými rašelinami. Skan- 

 dinávie a severní Rusko byly již dávno pevninou. Poznává se z té mapy, ačkoli velká 

 část dosud ustanovena není, že vyzdvižením soustavy Harcu veliký díl nynější Evropy, 

 později opět ponořený, již nad moře vyzdvižen byl. 



Po vytvoření vrstev kamenouhelných v nejhořejším pásmu útvaru uhelného stalo 

 se nové svraštění, jímž se ve směru od jihu k severu s malou odchylkou k východu 

 uhelný útvar v Anglii vyzdvihl a mnohonásobnými rozsediinami roztrhal. Též v Rusku 

 od břehů Dyny nad Velišem až k Bílému moři byl uhelný vápenec tímto svraštěním 

 zdvižen. Na zvětšení stávíijící pevniny mělo toto svraštěni, které dalo původ 



8. Souilavě severo-anglické, malého působení, neb jen úzké, nevysoké pruhy 

 uhelného pískovce v Anglii, Belgii a v Rusku byly nad hladinu mořskou vyzdviženy; 

 mnohé ale dříve suché části Evropy, jako krajina Mansfeldská, díi hor Vogesských, byly 

 zase ponořeny a vrstvami permského útvaru pokryty. 



Po usazení červených pískovců a vápenců útvaru permského zrušilo nové svra- 

 štěni kůry zemské uloženi všech dosavadních útvarů. Svraštění to má směr od východu 

 k západu a dalo původ 



9. Souslacě Nitoiemska a Walesu, která na povrchu jen malé vrchy vytvořila, ale 

 vnitřní souvislost vrstev nesčíslnými rozsediinami a přesmyky, teď hlavně v uhelních lo- 

 iištícb Anglie, Belgie, severních Němec, severních Čech a Slezska pozorované, přerušila. 

 Velká čásf tohoto svraštění stala se pod vodou. Z mohutných rozsedlin vyvalila se z lůna 

 země polotekulá žhoucí hmota červených porlyrů a melafyrů, které nyní v malebných 

 kupách z červených pískovců vystupují, jako zvláště mezi Semilemi a Trutnovem, v okolí 

 Broumovském a jinde. Byla to první obdoba nynějších sopečných výjevů, které v po- 

 zdějším vystoupeni čedičů a v konečném vytvořeni nynějších sopek v jiných a jiných 

 spůsobech se opakovaly. Pusté rozervané skály byly jen místy pokryty kapradimi stromy 

 a cykasy, a v řekách a stojatých vodách hemžily se skelnošupinaté ryby. 



Poslední člen permské soustavy, Vogesský pískovec, usazen byl teprva po 

 tomto vyzdviženi. 



Směrem od jihozápadu k severovýchodu 21° s^Táštěla se potom země a dala původ 



