13 



byla vyzdvižena ještě výše; část střední Francie, liory řeuité, zvláště na ostrově Negro- 

 ponlis a v Attice, povstaly také v té dol)č. Svraštěním timto proměnila se půda Evropy 

 znamenitě, veliká íást země byla vyzdvižena nad hladinu vodní, velká část zase se ponořila. 

 V moři, které kolem suché země se rozlévalo, usazovaly se vrstvy útvaru jurovélio, 

 v němž stopy velmi rozmanitého živoíišstva, zvláště ohromných mořských plazů, pochovány 

 jsou. Břehy moře tohoto dají se pro význačnost útvaru jurského skoro v celé Evropě 

 uríitě ustanovili a jsou na přiložené mapě dle Elie dc Beaumonta naznačeny (obr. 4.). 

 Pevnina skandinávská zvětšila se poněkud, a jen menší Jurové usazeniny na jižním 

 konci Švédska a na dánských ostrovech připouštějí úsudek, že Jurové moře celou kra- 

 jinu nynějších severních Němec, Polska a střední část Ruska a též nynější Severní 

 a Baltické moře vypliíovalo. Velká pevnina prostírá se od Belgie přes střední Německo, 

 Čechy, Moravu až ke Krakovu, a od Hanovru a Gotling až k Vídni, Curichu a Basileji. 

 Průliv u Krakova spojoval scverojurské moře s jihojurským, kteréž u Řezná a Štrasburku 

 hluboké zátoky tvořilo. Jiná pevnina na západní straně jurského moře obsahovala nyfiější 

 Bretaň a celou západní část Anglie, Skotska a Irska. V jižní Francii byla žulová vyso- 

 čina v podobě velkého ostrova nad moře vyzdvižena a souvisela s pevnou zemí severních 

 Pyrenejí. Menší ostrov vystupoval mezi Toulonem a Nizzou, pak uprostřed Korsiky z ju- 

 rového moře. Viděti ž toho, že celé jižní Německo, Švýcary a Itálie, pak velká část 

 Francie jurským mořem pokryly byly, v němž podél břehu jako nyní podél Nového 

 Hollandu korálové útesy se táhly, které u přehojných skamenělých polypů poznáváme. 

 Po usazeni jurských vrstev svraštila se země ve směru od jihozápadu k severo- 

 východu 40°, čímž povstala 



12. Soustava Krušných hor, jejichžto část však již dříve nad moře vyzdvižena 

 byla. Mimo Krušné hory náležejí Cóle ď Or v Burgundu, Mont Pilaz, Ceveny a vy- 

 sočina u Larsac v jižní Francii k této soustavě, která vyzdvižené jurské vrstvy, ale vo- 

 dorovné křídové vrstvy obsahuje. Pevnina evropská změnila tím svraštěním zase svou 

 tvárnost, jak přiložená mapa naznačuje (obraz 5.) Tři velké ostrovy, které jurským 

 mořem obstoupeny byly, splynuly nyní v jeden rozsáhlý ostrov v podobě mohutného 

 oblouku. Vyjmoucc část jihovýchodní Anglie jest celý britský ostrov na suchu, taktéž 

 Bretaň, velká část jižní Francie, Švýcar, jižní a střední Německo, Čechy, Sasy, velký 

 díl Moravy až ke Krakovu ; do Čech táhla se klikatá zátoka, ponořením části českosaské 

 pevniny povstalá a nyní vrstvami kvádrového pískovce a opuky naznačena. Dlouhý, úzký 

 ostrov prostíral se tam, kde později Alpy do ohromné výšky vystouply, od Solnohradu 

 až k Brian(;onu. Menší ostrovy vystupovaly z more severovýchodně za Krakovem, mezi 

 Toulonem a Nizzou, v jižních Pyrenejích a na Korsice. Křídové moře dělilo se ledy 

 jako jurské v severní a jižní část: onano pokrývala jihovýchodní Anglii, severní Francii, 

 Belgii, Holland, severní Německo, dánské ostrovy, Polsko a dil Ruska ; tato zase Itálii, 

 Korutany, Krajinu, díl Uher, pak Švýcarsko, jižní Francii a severní Španělsko. Břehy tohoto 

 moře skládaly se nejvíce z vyzdvižených vrstev jurských. V moři tom usazovaly se roz- 

 sáhlé vrstvy útvaru křídového, v němž se nyní zpodni pásmo (Neokomské), střední (Gall), 

 a svrchní (Turonské) rozeznává. Ještě před usazením posledních vrstev svrchního pásma, 

 před usazením bílé křídy, povstala novým svraštěním 



i3. Soustava hory Monte Viso, směřující od severo -severo- západu k jiho- jiho- 

 východu. Stopy tohoto svraštění pozorují se zvláště ve francouzských Alpách u Monte 

 Viso, ve Vendée až k Valencii ve Španělích, pak ještě v některých částech Francie, hor 



