27 



takového horka, v klerém by se voda vařila, tu z ní zmizí všecka vlhkost, a pozťistalé 

 částky pevné obnášejí pak jen V/.^ libry; tedy jest ve 20 librách čerstvé krve přes 

 patnáct liber vody. Ale ty 4 '/a libry krve usušené se op6t z rozličných látek skládají; 

 nejhlavnéjši z nich jsou rldknina (pončvadž tvoři vlákna svalfl), bilkocina (bílku ve vejci 

 podobná), luk a něco cukru, pak soli nerostní. — rátráme-li po prvcích těchto jednot- 

 livých látek, shledáme, že se skládá vláknina, bílkovina a lálky jim podobné ze čtyř 

 prvků, toliž z uhlíku, vodíku, kyslíku a dusíku. Tuk a cukr jsou jen z uhlíku, vodíku 

 a kyslíku složeny; dusíku nemají a šlovou proto bex,dasii'né, ony pak dusičnalé. Co do 

 množství jsou lálky lylo v krvi lidské as takto rozděleny : 



Lálky dusičnalé (vláknina, bílkovina'ald.) 4 libry. 

 Lálky bezdusičné (tuk, cukr) .... -/g „ 



Soli nerostní '/, „ 



Dohromady 4'/,, lib. krve. 

 Jaký jest ale účel těchto rozličných látek krevních ? Lálky dusičnalé a soli ne- 

 rostní slouží hlavně k lomu, aby (jak již nahoře povědino) obnovovaly spotřebované 

 čáslky lěla, toliž svaly, ki^ži, kosli a j. 



Látky bezdusifné slouží dílem ovšem také k obnovování některých částek (k. p. 

 tuku) v těle, jejich hlavní účel jest ale docela jiný. Známo jesl toliž, že má lélo lidské 

 za živa své zvláštní teplo, bez kterého by obstáli nemohlo ; tělo mrtvé jest studené. 

 Odkud pochází teplo tolo v těle živém ? Ono má podobnou příčinu s teplem v našich 

 kamnech. V kamnech pálíme dříví, které patří též mezi látky bezdusičné ; dříví to se 

 při pálení spojuje s kyslíkem vzduchu, proměňujíc se v páru vodní a kyselinu uhlič- 

 natou ; tímto lučebním spojováním povstává pak horko, které vzduch v kamnech a spolu 

 i kamna zahřívá. Podobné se děje i v těle našem : bezdusičné látky krve tvoří palivo, 

 ku kterému vzduch dýcháním neustále přichází. Vzduch ten se spojuje s látkami bez- 

 dusičnými v páru vodní a kyselinu uhličitou, čímž leplo tělesné povstává. Z toho vy- 

 svítá, že vlastně jen lálky dusičnalé tvoří tyiivoraci část krve, kdežto látky bezdusičné 

 se Jen v těle spalují, a pak co pára vodní a kyselina uhličitá opět vydychují. 



Nyní již můžeme určiti , jaká potrava v&bec zdravou krev utvořiti může : jen 

 taková, v které se lálky dusičnalé, lálky bezdusičné a k tomu i soli nerostní nacházejí, 

 a lo co nejvíce v tom poměru, jak jsme to u krve viděli. Příroda sama odkázala člo- 

 věka na takovou potravu v první době jeho, toliž na mléko lidské. Každé mléko sklá- 

 dá se z tvarohu, másla a syrovátky ; syrovátka ale není nic jiného nežli voda, v které 

 jest rozpuštěn cukr mléčný (proto i sladce chutná) a několikero solí neroslních. Tedy 

 tnáme v mléce ty samé látky jako v krvi, totiž rodu, látku dusičnalou (tvaroh), lálky 

 betdusičné (máslo a cukr mléční) a soli nerostní. 



Poněvadž se ale člověku mlékem stále živiti nelze, musí se po takové potravě 

 Ohlížeti, která by se ve svém složeni mléku nejvíce podobala. Nedostává-li se ale 

 potravy takové , musí člověk jídla svá lak míchati, aby se z látek jejich zdravá krev 

 utvořiti mohla. 



Jaké následky by lo mělo asi pro člověka, kdyhy se jen jedním druhem látek 

 potravních živil, a o jejich potřebný poměr se nikterak nestaral? To lze snadno poznati 

 Z předešlého. Kdyby se živil člověk samými látkami dusičnalými (k. p. libovým masem), 

 tu by měla krev jeho dosti částek vyživovacích, ale nebylo by látek zahřívajících ; z,toho 

 však ještě nenásleduje, že by člověk lakový obstáli nemohl, neb z látky dusičnalé si 



