35 



(masa) po£ÍTÍ, pro toho jsou brambory výborným přídavkem, poněvadž se jimi malé 

 množAtví bczdusi(^ných látek v mase vyrovná. Kdo z větíího dílu na brambory jest (id- 

 kázán, af k nim ji tvaroh aneb pije podmáslí ; neb tvaroh a podmáslí mají mnoho látek 

 dusičnatých, které se s brambory dobře snesou \ máslo a sádlu by se nemělo tam, kde 

 se mnoho bramborů jí, nikdy k bramboriim jísti. Někdo se míchají brambory i do 

 mouky, a z télo smichaniny se peče chléb ; pravili jsme> ale již u chleba, že má jen 

 tolik látek dusičnatých, co jest k výživě nevyhnutelně potřebí; přidá-li se k němu bram- 

 borů, tu se v něm poměr látek dusičnatých zmenší, chléb takový stane se méně vý- 

 živným, a nehodí se tedy nikterak za potravu výhradní. 



Z toho všeho vysvítá, že neleží příěina zlých následků z potravy bramborově 

 v bramborech samých, nýbrž jen ve spíisobu. kterak se jich užívá. A protož nejsou 

 brambory co potrava k zavržení, jest jen přáti, aby se v menší míře zároveň s jinými 

 vydatnějšími látkami požívaly. 



Rýže má ještě méně látek dusičnatých (lepu) nežli brambory, a dává proto také 

 ještě méně výživy. Proto jest nejlepší, rýži s pokrmy masitými požívati. V zemích, 

 kde se mnoho rýže požívá (v čině, ve východní Indii), nacházejí se obyčejně lidé bři- 

 chatí, poněvadž jest žaludek jejich velikým množstvím rýže, které najednou do něho 

 vecpou, velmi roztažen. Rýží samotnou by se pro nedostatek dusičnatých látek ťepu) 

 žádný člověk po delší čas uživili nemohl. Mimo to má rýže v sobě velmi málo mast- 

 noty, a proto se mastí, aby byla méně krutá. 



5. Luáliny a zeleniny. 



K luštinám počítáme hrách, čočku a fazole. Všecky luštiny se vyznamenávají 

 lim, že mají velmi mnoho látek dusičnatých (lepu), a tedy jsou velmi výživné. Ve 100 

 librách hrachu nacházíme 24 liber lepu, jsou tedy luštiny mnohem výživnější nežli chléb 

 pšeničný; mimo to jsou ve 100 librách bráchu 2 libry látky olejovité, a proto slouží 

 hrách výborně ku krmení drůbeže. Škoda jen, že se z mouky hrachové (jakož i čo- 

 čkové a fazolové) dobrý chléb péci nedá ; nebof lep v luštinách obsažený podobá se 

 velmi lepu ovesnému, a dal by chléb těžký, málo kyprý a nechutný. Za to poskytují 

 ale luštiny ve vodě vařené výborný pokrm, který velmi mnoho dusičnalých látek obsa- 

 huje, a tedy dobře s brambory se spojili dá. Slupka hrachová jest velmi těžká k strá- 

 vení, a proto jest rádno, aby se hrách vařený ze slupek vymačkal, aby tyto žaludek 

 daremně neobtěžovaly. Kdo těžce pracuje, měl by vůbec z nedostatku masa hodně lušlin 

 (zvlášt hrachové a čočkové polívky) jísti, neb pokrm tento může tělo i při největším 

 namáhání v plné síle udrželi. 



K luštinám patří sice také vikev a boby, které ale pro nepříjemnou příchuf oby- 

 čejně jen dobytku za pokrm slouží. Každému jest známo, že jest vikev pro koně (zvlášt 

 když mnoho pracují) výbornou pící, a že jim i to dobře slouží, když se jim do ovsa 

 trochu bobů přimíchá. 



K zeleninám počítáme dílem kořeny, dílem listy rozličných rostlin; nejhlavnější 

 z nich jsou řepa, mrkev, cibule a zelí. Zeleniny kořenaté mívají obyčejně velmi mnoho 

 vody; tak se nacházejí ve 100 librách mrkve 83 libry vody, a ve 100 librách řepy až 

 90 liber. Z toho lze viděti, že má řepa tolik vody jako mléko. Jsou pak zeleniny, ve 

 kterých se ještě více vody nachází; tak jest ve IQO librách melounu 94 libry a \e 100 

 librách okurek až 97 liber >ody; a proto může člu>ěk nřkolikaliberní meloun snadno 



3« 



