49 



oleji. To však ještě není poslední výsledek jejich , nýbrž probehšc promCnu v cu- 

 krovou a sliznou kyselinu (Schlcimsiiure), přejdou konečné v kyselinu sfovíkovou a sou- 

 visí ledy i s čelnou třídou kyselin. Také pryskyřice mají zde základ svého původu. Tím ale 

 vystoupí tyto látky z oboru rostlinné ústrojnosti a podléhají pak jiným silám, nemajíce 

 již významu v Ivarozpylném ohledu rostlin. Sem náleží také vosk na plodech palem a 

 sliv, pryskyřice sosen a klovatina mimos a vi.šní. 



Vylouíí-li se tyto látky již za živobytí rostliny co strusky, přijde koneínú doba, 

 v které se ústrojnost sama zruší. Při zrání plodu sestředí se poslední výrobky promě- 

 něných hydrátů uhlíkových, maso ovocné naplní se kyselinami a cukrem, vyvine se 

 pektin, látka, z níž se ovocný rosol připravuje, a koneíně rozpadnou se i tylo slouíe- 

 niny působením vzduchu a přejdou v huminové lálky, jimiž se půda k novému životu 

 připravuje. 



Pochodem lim došel však jen jeden dil rostliny svého konce; v semenech, v hlí- 

 zách kořennich, v pupenech víceletých rostlin zachovaly se malé, ale velmi sesiředéné 

 částky života schopných látek, které jen potřebných klimatických poměrů očekávají, aby 

 proměňování a vyměňování, slučování a rozlučování znova započaly. Jesli zajímavé spatřili, 

 v jakém množství se v tkaninu fasolí a hrachu, v bílku obili proměnlivé (škrob) a pro- 

 měňující (protein) látky nahromadily co jiskry, z nichž se co z popele sctlelých rostlin nový 

 život rozežže. Ne pouze tvar semena jest věno, je^k budoucímu tomu životu obdrží, 

 nýbrž škrobová zrnka, krůpěje oleje a seschlá dusičnalá šfáva buněk, kteréž z věnčí 

 podníceny nový oběh ústrojný otevrou. Co nazýváme rostlinou, jest pouze caput mor- 

 tuum pochodu rostlinného, výjev v prostoru neustálé činné přerody. Při tom slouží 

 hydráty uhlíkové, škrob a cukr, nebo jejich náhrada, olej v semenech, co první látka, 

 která působením dusičných sloučenin v nové tvary se přeleje. 



O spůsobu léto přerody víme jen málo, jest ale povšimnutí hodno, že diastasa, 

 kterouž se v pivovářích škrob ječmene v dexlrin a cukr převádí, aby se tenio pak ve 

 kvašení uvésti mohl, v ječmenu mladý klíček objímá. Můžeme z toho uzavírati, že také 

 v ječném semenu, když se v půli klíčí, škrob v dextrin a cukr se proměňuje, také když 

 se pupeny bramborů vyvinují, nalézá se vedle nich diaslase a smíšenina bílkových látek 

 iDčebně se proměňujících. Dle Sclileidena proměňují se škrobová zrnka obilí zvláštním 

 spůsobem od povrchu k vnitřku, při čemž podobu uzlovitých tyčinek dostávají; u bram- 

 borů děje se totéž, tak že po třech měsících v nich ani stopy škrobu není, ačkoliv ze- 

 vnitřní podoba se nezměnila. Nechf jsou tedy poměry neznámé, jakým škrob při klíčeni 

 a zrňstu rostlin podléhá, jest předce jisto, že škrob při zrůslu rostliny velmi, důležitý 

 úkol má a se všemi látkami, jaké v rostlině nalézáme, přerodem souvisí, jelikož i lálky, 

 které slrojným spůsobem ze škrobu vyvádíme, s látkami zrůstcm povstaljmi souhlasí. 



Teplu, kyseliny a dusičné látky proměňují hydráty uhlíkové, nalézající se mimo 

 rostliny; takovétéž výminky spftsobují v příznivých okolnostech proměnu těchto hydrátů 

 V rostlinách. V tomto proměňování podobně sloučených látek pouhým přijímáním a vy- 

 lučováním vodních částek (kyslíku a vodíku) neb kyslíku zakládá se podstata rostlinné 

 výměny látkové, Ivořeni a přetvoření prvotních ústrojů, tedy i podstata rostlinn('ho života. 



Hydráty uhlíku a přede vším škrob mají jesle většího významu pro ústrojný život; 

 nebof poskytují zvířatům a člověku dílem prostředně, dílem bezprostředně všechnu po- 

 travu. Žádné zvíře nemůže se živiti látkou z říše bczústrojné, rostliny ale čerpají po- 

 travu jen z této říše ; dílem ze vzduchu, dílem ze země. Všechna zvířata jsou pak buJ 



iin líM. 4 



