69 



se sv^m museum a Jehu bratr, kteříž ale posléze zvláštním případem Linnaea z města 

 vypudili. Choval totiž purkmistrův bratr co přírodní div sedmihlavou hydru, na kterouž 

 si byl vypůjčil 10,000 hřiven stříbra; Linnaeus ale, vida rozhlášenou tu potvoru, poznal ji 

 býti klamem umělosti, neboř shledal lasiíí dásně a zuby v tlamách vycpané zmije ; z če- 

 hož veliká sensace povstala, a Linnaeus, nechtřje se s pomstou bratří Andersonův po- 

 tkati, musil Hamburk nakvap opustiti, i sednul na lod do Amsterodamu plující. Výstavné 

 to mřsln a nákladnost i skvostnost veřejných staveb upoutaly jeho pozornost na osm 

 dní, nařež do Harderwyku se přeplavil, aby lam promovoval. Vyvolil si za před- 

 mét své doktorské disputace novou hypothesi o příčině střídavých zimnic, kterouž 

 tvrdil býti vodu obsahující hlinu ; zkoušen byv a ostrovtipně své míněni zaslávav, obdr- 

 žel 24. června hodnost doktorskou. Nyní byl dosažen hlavní záměr cesty, dle vůle 

 svého budoucího tchána měl se i hned navrátiti do vlasti, avšak Linnaeovi došly všecky 

 jeho peníze, a on se přidružil zcela k svému spolucestovatcli již ze Švédska Claesu 

 Sohlbergovi, poněvadž tchána nechtěl prosbami obtěžovati, znaje smýšleni jeho. 



Cesta tedy byla prodloužena. V Amsterodame učinil si Linnaeus známost s pro- 

 fessorem botaniky Burmannem, pak spěchal do Leydenu, kde věděl, že nalezne shro- 

 mážděné mnohé znamenité přírodozpytce. Tam se ubytoval v malém pokojíku pod 

 střechou, nebof jej nutila nouze k šetrnosti. Tím výtečnější byla duchovní jeho zábava, 

 nebof mužové jako Adrian van Royen, prof. botaniky, doktor van Swieten, žák zname- 

 nitého Boerhaava, Skot Isaak Lawson, mikroskopik Lieberkiihn, doktor med. Gronov vá- 

 žili si jeho přátelského obcování. 



Gronov, spatřiv u Linnaea jeho soustavu přírody (systema nalurae^, byl podi- 

 vením n ad původností toho díla dojat, a vzbuzoval vřelými slovy jeho tvůrce k vydání 

 jeho tiskem, nabízeje se k poskytnutí nákladu. Tak vyšel tento spisek, pouhý to pře- 

 hled, v němž ale s obsáhlou známostí a pronikavostí všecky tři říše ve vlastním syste- 

 matickém rozboru dle rodův, pokolení, řádův a tříd probrány jsou. Tomuto příteli dě- 

 koval Linnaeus příležitost k prvnímu oznámení se vědychtivému světu, jemu též pobídnuti 

 k seznání velikého lékaře Boerhaava, přední to ozdoby Leydenské university. 



Herrmaun Boerhaave byl tehdy na sklonku svého mužného věku a na vrcholí 

 své učenecké slávy. Jeho vážnost mezi lékaři a přírodozpytci současnými byla lak ve- 

 liká, jako byla znamenitá veřejná jeho autorita mezi pacienty. Bývalf on tak zanesen 

 návštěvami na poradu a suplikami, jako zřídka ministrové bývají, a přístup k němu byl 

 ještě nesnadnější. Však sám Peler cár Ruský, zdržuje se v Hollandsku, po více hodin 

 čekati nmsil, nežli předpuštěn byl před Boerhaava, jak neskončené zaměstnaného, tak 

 i přísného řádu a nevýsadnosti šeli'iciho. Anobrž za břehy evropskými ozývala se jeho 

 sloviitnost. čehož příkladem jest psaní na něj od čínského mandarína s naivním nápi- 

 sem: Slavnému Boerhaavii, lékaři v Ecropé, kteréž beze zmatku do rukou jeho se do- 

 stalo. Jak důležitým mohlo se státi Linnaeovi, ještě málo známému, poručení takového 

 muže. a podaná jim, jenž se všemi učenci ve spojení byl, příležitost zbuditi na sebe 

 pozornost těchto. Po osmidenním hlášení, a když byl Linnaeus přislal Boerhaavovi svou 

 nové tištěnou soustavu, pozval jej tento na svůj venek blíže Leydenu, a přijav ho 

 s vlídností prováděl jej ve své zahradě. Linnaeus s obyčejnou upřímností netajil ani 

 myšlénky ani obšírné známosti své před bystrým starcem, jemuž neušly jeho geniální 

 schopnosti. Dobromyslně radil mu, aby neodcházel z Hollandska, nýbrž své štěstí zde 



