70 



založiti nemeškal. Linnacus omlouval se však lim, že peněžité rozpaky jej nutí k návratu; 

 Boerhaave žádal jej, by pozdravil proí. Burmanna v Amsterodame , a s tím se rozloučili. 

 Burmann přijal Linnaea den na to ochotně, ukazoval mu rostliny své a podav mu 

 jednu z nich, pravil : Tato jest velmi vzácná. Linnaeus prosil o jeden kvítek , kterýž 

 proskoumav řekl : To druh vavřínu. — Není to vavřín, di Burmann. — A předce, a lo 

 sice skoričnik. — Ovšem skořitník, ale jak pak vavřín? — I přesvědčil jej Linnaeus ze 

 známek květu, že náleží ku pokolení vavřínu, a tak stalo se pii více rostlinách. Bur- 

 mann, Linnaeovu převahu mlčky uznávaje , prosil ho snažně , aby se zdržel a pomáhal 

 mu při sepsání Ceyionských rostlin, jimiž právě zaměstnán byl. Tak nalezl Linnaeus pro 

 ten rok skvostný pokoj a stravu u Burmanna. Dva spisy tu vypracoval a tiskem vydal. 

 První byl: Bibliotéka holanichá, obsahující literami sepiš potud nejúplnější kněh bota- 

 nických v systematickém rozvržení dle látek, na kteréž byl v bibliotékách Spreckelsena, 

 Gronova a Burmanna pracoval, kterýmžto spisem svou dobrou známost cizích spisovatelů 

 ve vědě a jakousi oprávněnost k důvodnému samostatnému tvoření prokázal. Druhé dílo 

 byli Základové botaniky (Fundamenta botanica') , veledůležitý a klassický spis , ve 

 kterémž každá průpověď jest nejstručnější vyjádření samostatné myšlénky, jakýmž spů- 

 sobem celá theorie botaniky jadrně v 365 aforismech, avšak systematicky pokračujíc, 

 rozvedena jest. Obsahuje jmenovitě knihopis, organologii, nejdůkladněji květní a plodní 

 částky skoumající, charakteristiku pokolení, názvosloví. Po 15 letech vyšla opět kniha 

 ta, výklady, doklady a rozvody myšlének prvních rozmnožena , pod názvem : Filosofie 

 botanická. — 



Sotva však Linnaeus několik měsícův tím spůsobem v neskormouceném pracování 

 a společenské ducha osladě strávil, již skrze příznivce svého Boerhaava utěšenější změně 

 vstříc vycházel. Byl totiž purkmistr Amsterodamský, spolu jeden z direktorův východo- 

 indické společnosti, Dr. Georg CliíTord, přehorlivým milovníkem přírodovědy, nešetřícím 

 značné majetnosti k zaopatřování své rozsáhlé zahrady při Hartekampu , svém sídle 

 blíže Harlemu, všelikými vzácnými rostlinami ze všech dílův světa. I piál sobě důklad- 

 ného botanika, aby mu nespořádané poklady tyto popsal a sestavil. Boerhaave, jsa jeho 

 lékařem, nevěděl mu schváliti nikoho, jenž by toho schopnějším byl nad Linnaea. Clif- 

 lord nemeškaje pozval i Burmanna i Linnaea k sobě do Hartekampu , kdežto , an Bur- 

 mann projevoval žádost po skvostném přírodopisu Jamaiky anglického botanika Sioana, 

 Clifford s nenadálým návrhem se vytasil, řka: „Mám to dílo dvakráte; daruji vám jedno, 

 přepustíte-li mně Linnaea." Ač neřád , musil Burmann ustoupili , když Linnaeus, jehož 

 svobodné vůli to bylo zůstaveno, rozhodl se pro nové zaměstnání. Linnaeus dostal nyní 

 rozkošný příbytek v zahradě Hartekampské, pro kterouž směl dle vůle objednávati schá- 

 zející rostliny a knihy pro bibliotéku zakupovat, kde svobodnou výživu a dukát denně 

 dostával, kde jako kníže zcela vědě své a provedení svých zamýšlených prací žíti mohl ! 

 Jedna vsak nešfastná událost zakalila úplnou jeho blaženost. Dříve totiž byl se 

 shledal v Leydenu s milým přítelem svým Artedim, jehož stěžujícího si, že v Londýně 

 peníze mu došly a že ani promovovati ani do vlasti vrátiti se nemůže , těšili musil. 

 I pomohl opuštěnému příteli, poruče jej Amsterodamskému lékárníku Sebovi pro výteč- 

 nost jeho v rybosloví , aby tomuto pomáhal v práci právě podniknuté. Těiil se Artedi 

 u Seby z blahobytu svého, žel, na nedlouho ! vraceje se jednoho tmavého večera do svého 

 bytu ze společnosti u Seby, padl do průplavu a utonul. Linnaeus, doslechnuv toho, spě^ 

 chal do Amsterodamu , aby po oplakaném příteli slavnou památku , t. j. rukopisy jeho 



