80 



olse od jinvch stronui svými pnpeiiy, které, coz u žádnélio jiného stromu ncni, na 

 stopkách sedí. liřízy, nejbh^žii piibiizné olše, uk;izuji na příčném průřezu větve protažený 

 trojpiiprskový obrazec na dřeni. 



Duby podrží i v zimě několik suchých listů, podle nichž je poznati lze ; kdybychom 

 ale předce v rozpaky přišli, přeřízněmež jen větvičku, a objeví se nám pětipaprsková 

 hvézda co znak jejich. Topoly mají sice tentýž znak , ale paprsky jsou kratší a dříví 

 měkké, kteréž na dubu vždy i v tenkých prutech jest tvrdé. 



Vidíme tedy. že stává i zin)ni botaniky. Každý strom, každý keř podrží i po 

 ztrátě posledního listu ještě zvláštní znaky, kteréž ku poznáni jeho vedou. Dáváme-li 

 pozor na tato znamení, není nám krajina zimní mrtvou. Všude shledáme jen dřímající 

 život, všude ukrývá se v pupenu naděje, a sice taková, jaká ještě nikdy nezklamala. 

 Také zvířectvo brzo se probudí a toulavé ptactvo se vrátí. Brzo rozvinou se pod okny 

 našimi mohutné pupeny jírovce (Aesculus hippocastanus) v lesklou pryskyřici omočené, 

 zvěstujice nastávající jaro. 



Okázka z hornického a hutnického slovníku. 

 Od Arnošta Vysokého. 



Balvan, bečkovitě přisekaný kus kamenné soli, jehož váha a míra ustanovena ; balvany 

 jsou 330 liber těžké, 31 Vj" dlouhé a mají v břiše 16'/s" silný průměr; pol. balwan, 

 něm. der Balwan. Vélička — Boehňa. 



Besídka, u koňského žentouru sedátko pro pohúnka, připevněné k vřetenu neb panence ; 

 rus. besédka, fr. siége, něm. der Schemel, Schenkel, Stuhl bei dem Pferdegopel. 

 Slov. rití. jaz. vyd. od akail. 



Celina-, místo, kde se ještě netěžilo ; fr. terrain intact, n^m. ganzes, unverhautes, unver- 

 ritztes, unverschrottencs, h-isches Gebirge, ganzes, unverhaates, unverrilztes, unver- 

 schrotlenes, frisches Feld. Pi'íbr., Buk., Plzeň. Páni horníci na Horách Kutnách 

 ujali a zarazili duol horní nový v drnu a celině blízko kostelíku sv. Petra za mě- 

 stem, davše tomu dolu jméno Požehnání. Dač. z Ilesl. 



Den, zenjský pjvrch, pro rozdíl dolu ; fr- jnur. něm. der Tag. Na den, zu Tage, an den 

 Tag. Všecko rudri zboží po rumpálich na den táhnou. Koiin. Čím by se rudy 

 z přehlubokých dolu na den honily. Ih. Rudu na den vynésti. Ib. A když rudu 

 neb kyz na den vyženou. Ř, Rud. Ruda, uhlí vychází na den. Us. Vycházi-Ii ko- 

 nec vrstev až na povrch země čili na den, jmenuje se atd. Základy zemězn. řía 

 dni, am Tage. Bylo-li by kde na dni jakého staveni potřebí. Ř. Eud. Pod dnem, 

 unter Tage. Padesáte látr pod dnem. Se dne, ze dne, vom Tage. Jestliže taže- 

 ním svým mezník se dne dolů změří a místo jeho v dole ukazuje. Ř. Bud. Na 

 nejhořejší hašpl čili díru, kteroužto se ze dne dolu leze. Kořin. Jest tomu tak, že 

 do některých litlochů nyní lézti se nemůže, proto že v nich ze dne fartů narychlo- 

 vaných není. Listina r, lti2ó. 



Drn, tolik co Jen ; fr. gazon, něm. der Rašen. Hornici průduchy, jimzto oni litlochy ří- 

 kali, z drnu až do hlubin dolových prosedali. KoHn. Páni horníci na Horách Kut- 

 nách ujali a zarazili duol horní nový v drnu a celině blízko kostelíku sv. Petra. 

 Daí. z Hesl. A když tak štola začata a tak daleko dohnána bude, že by jednoho 

 lánu pod drnem byla. Ř. Rud. 



Drnová voda, dešťová, sněhová neb potočná voda, kteráž se s drnu t. j. s povrchu země 

 rozsedlinami, stržemi a kotlinami v důl táhne, vůbec voda na povrchu zemském; 

 fr. eau externě, něm. das Tagwasser. Syn. drnovka. Rohn. Poněvadž pak dvojí 

 vody horám na škodu bývaly, totiž drnové (drnové vody slují vody dešťové do 

 země skrze drn se táhnoucí) a fratové (to jsou vody z podzemných skal se prej- 

 iticí), KoHn. 



