Solní útvar na jižní straně Karpat v Uhřích má tytéž vlastností , jako na severní 

 Btraně těchto hor. Doly jsou: 



U Sóvaru, jihovýchodně za Prešovem, r. 1852 s výtěžkem 128.939 centů. 

 U Šuhatahů v Marmarosi, r. 1852 s výtěžkem 220.658 centů. 

 U Eonashi v Marmarosi, r. 1852 s výtěžkem 296.363 centů. 

 U Slatiny v Marmarosi, r. 1852 s výtěžkem 172.376 centů, 

 U Konigsthalu v Marmarosi, r. 1852 s výtěžkem 39.695 centů. 



V Sedmihradsku pokrývá třetihorní solní útvar více nežli ^00 čtverečných mil, 

 s skládá se jako v Uhřích a Haliči hlavně z modravých slínů, solných a sádrových vrstev. 

 Mohutnost ryzé soli přesahuje na některých místech 100 sáhů; na některých místech, jako 

 u Parajdu, Sofalvy a Szovaty vychází sůl na den jako skála, na jiných jest jenom tenkou 

 VMtvou ornice pokryta. Proto jsou slané poměry v té krajině velmi čelné ; na 40 místech 

 vychází sůl až na den, mimo to se počítá 192 slaných studnic a 592 slaných pramenů. 

 Nyní dobývá se sůl jen na pěti místech, mnohé doly jsou ale opu.šfěny a mezi těmi takové^ 

 kde již Římané sůl dobývali. Doly, kde se sůl dobývá, jsou: 



U Vizahiy, severozápadně za Sibini (Hermannstadt), r. 1852 s výtěžkem 53.500 centů. 

 U Parajdu bhž Maros Ujhely, r. 1851 s výtěžkem 84.324 centů. 

 U Deesakny, severovýchodně od Kolose (Klausenburg) , r. 1852 s výtěžkem 

 111.843 centů. 



U Tkardy, jihovýchodně od Kolose, r. 1852 s výtěžkem 69.034 centťi. 



U Maroš-Ujvaru, jihovýchodně od Kolose, r. 1852 s výtěžkem 668.563 centů. 



Všeho všudy dobylo se tedy soli v říši Rakouské r. 1852 



ve Štýrska . . . . . . . 247.901 centů 



T horních Rakousich 



v Solnohradsku 



v Tyrolsku 



v Haliči . 



v Bukovině 



v Uhřích 



v Sedmihradsku 



949.693 

 244.231 

 250.858 

 1,890.644 

 31.036 

 858.031 

 987.255 



V celku 5,459.649 centů soli. 

 Roční tento výtěžek řídí se dle potřeby a může se dle okolnosti zvýšiti. Ostatní 

 země, jako Čechy, Morava, dolní Rakousy, Korutany, Krajina, Chorvatsko, Slavonsko, 

 Hranice, Dalmácie, Lombardo-Venetia nemají soli. V Istrii a Dalmácii připravuje se 

 TŠak také z mořské vody. ^^_ 



O kouřeni opije na východe. 

 Dle P. E. Botty sděluje Dr. "V. R. Weilenweber. 

 V jednom z dřevních ročníků posud ještě vůbec oblíbeného časopisu Froriepova 

 (Notizen aus dem Gebiete der Nátur- und Heilkunde) nalézá se bez udání původního pra- 

 mene článek od P. E. Botty z Tiu-ina, jednající o obyčeji, v Indii a Číně posud stávají- 

 cím, o kouření totiž opije *). Výtahy z článku tohoto, nejen pro diaetetiku a ethnografii, 

 nýbrž i pro lékařství znamenitého, již tehdáž i v jiných časopisech (jmenovitě v Kleinert- 

 ově Repertorium a j.) byly otištěny a vůbec obliby došly. Poněvadž se však diaetetícké 

 ono požíváni za novějších časů znamenitě rozšířilo, a jmenovitě na východě vůbec panu- 



•> Onen poddruh máku (Papaver somniferum L.J, jenž se jmenovité v Egypte, v Malé A.sii, v Persii 

 a v Indii péstuje za příčinou těženi opije, má Wét a semeno bíle', a jeho šešulky jsou největší, pro- 

 řež se v nich nejvíce írláštni této slávy nalézá. 



