88 



celém těle a všecky bolesti na ten čas vypuzuji. Libé teplo probíhá tělo, v obličeji a ně- 

 kterých jiných částech těla, zvláště v chřipích nosních a ve scrotum cítiti jest svrbeni, což 

 prý jest charakteristická známka požívání opije jakýmkoli spůsobem. Jednu neb dvě ho- 

 diny po kouření ztrácejí se zase nadřečené city ; smyslové, tak se zdá, přecházejí v pólo" 

 vičný spánek, protkaný příjemnými obrazy snů. Ústa schnou, nastane žizeři. Kouřilo-li se 

 příliš silně nebo příliš brzy po obědě, nastane někdy zdvihání i dávení , ježto však násle- 

 duje beze vší bolesti a skoro beze všeho namáhání. Puzení pohlavní se nerozněcuje, spíš 

 nkáji, močení stává se poněkud obtížným, snad za příčinou slabého stahování se měchýře, 

 při tom však nezměnné zůstává množství i povaha moče, konečně nastává hluboké spaní ; 

 při procitnutí druhého dne bývají ústa suchá, nepříjemná chuf v nich mizí však vyplako- 

 vánim. Tnhá stolice neb ospalost nejeví se nikdy po kouření opije. 



Co se konsekutivnich účinků kouření opije dotýče, nemá, strídmě-li požíváno, zlých 

 následků, jen přílišně-li se ho požívá, přihazuje se to samé, což pozorováno při těch, jež 

 opium ze zvyku jísti nuceni jsou. Sám pan Botta, jenž po celý rok opium kouřil, nepocítil 

 ani sebe menší změny při sobě na zdraví vůbec. Za tou příčinou má je za hodno schvá- 

 leni v případech takových, kdež potřebí jest ukojení, zárovefí kde varovati se jest všeho 

 puzeni ve střevním průchodu, tedy při jistých kolikách a gastralgiích, při hypochondrii neb 

 těžkém ílusu, skoro při všech spůsobech údusy (asthma) , dále proti všelikým neuralgiím i 

 při bolení zubů, při nemoci svatého Víta a rheumatismech. Poněvadž však též dusí chtíč 

 smyslnou, rádno by bylo, 'zkusiti ho snad též při samoprzni (nymphonanii a satyriasi). 

 Konečně mohlo by se spůsobu tohoto požívání opije použíti v případech ležících již krom 

 moci lékařského uměni, při nichžto účelem lékaře jest , učiniti poslední taženi umírajícího 

 dle zásad učení o lehké smrti (Euthanasii) poněkud méně bolestnými. 



Bourec trnový, tmotmik (Salurnia spini, mittleres Nachlpfauenauge, Schwarzdornspintier). 



Dne 16. prosince 1855 ukazoval v Praze při hlavni schůzce c. k. vlastenecké hospo- 

 dářské společnosti p. Josef Kolb, úd Vídenského centrálního hospodářského spolku, klobouk, 

 od Vídenského kloboučníka Fr. Jakuba Flebusa zhotovený, ze zámotku bource trnového. 



Dotčený kloboučník z vlastní zkušenosti se přesvědčil, že se zámotků mnohých 

 housenek co přísada králičích chlupů k zhotovení lehkých a lacinějších klobouků používal] 

 může. Předivu bource trnového (Saturnia spini) dává přednost k podotknutému účelu. 



Ve všech krajinách, kde se vino daří, nalézá se z jara trnovník na trní, jilmech, 

 růžích šípkových a na planých jabloních. Housenka bource trnového, která požívá ta':é 

 listí marušové a vrbové, je černá, žlutě puntíčkovaná a má chloupky barvy oceloyé. 

 V měsíci červnu úplně vyroste a v dospělosti své nežere již více listí, nýbrž zaleze do 

 kypré země neb měli (drobného kameni), a tam se zapřede. Její předivo je hrubě plsf- 

 naté a bud bílé neb hnědé barvy. Zalízání těchto housenek do řečených míst musí se za- 

 meziti, poněvadž se tam těžko vyhledávají a větší díl jich tam myši sežerou. V měsíci 

 červnu mohla by mládež neb někdo jiný bez velkého namáháni těchto housenek nasbírat 

 a je doma položit na prkénka; kdo by jich měl větší počet, mohl by z prkýnek udělat 

 police u zdi nad sebou ležící, i palce od sebe vzdálené. Na těch prkénkách se housenky 

 bud zapředou v zámotky zakulacené, nebo napředou ploché předivo. 



Pupy mají tmavě červenohnědou barvu a zůstanou na plochém předivu svobodně 

 ležet, až je sesbíráme a schováme do jara v místnosti kde se netopí, ale kde nemrzne. 

 Též se o to postarati musíme, aby myši k nim přístupu neměly a je nesežraly. Zámotky 

 opatrně se proříznou, pupy z nich vyberou a do řečené místnosti uloží. Když se jaro 

 přibliží a více nemrzne, dejme pupy mezi okna, a jak mile se z nich motýlové vyvinou, pust- 

 ině je Ten, aby se na svobodě o svou výživu postarati mohli. 



