95 



sto lety měl Linné , jehož bysUý ii-ak tak ěíisto závoj laidiii pronikl , tušeni o soiiviKlogti 

 ponebí s ústrojnýni životem, ale tepna století našemu bylo ponecháno myšlénku tuto jasně 

 pronésti a nesčíslnými pozorováními potvrdili. Od slavného cestovatele Humboldta povzbu- 

 zena, od de CandoUa staršího pěstována a od Roberta Browna zevrubným skoumánim da- 

 lekých krajin a opatrnými úsudky obohacena, stala se geografie rostlin brzo důležitou 

 a zajímavou kapitolou každé botaniky. Věda tato, která dosavad neúrodným i)olem býti se 

 zdála, stala se tím zeměpisci, meteorologovi, ba i dějepisci a národopisci prospěšnou. Bo- 

 tanik sám nalezl nyní stopy všeobecné souvislosti rostlinného života na zemi, zeniěpisec slile- 

 dal v rostlinstvu podstatné znaky krajiny, mpteorolog poznal, že žádný teploměr, vlhkoměr, 

 tlakoměr fysikalni poměry tak určitě naznačiti nemůže , jako chyběni nebo vyskytováni se 

 některé rostliny. Botanický zeměpis získal si brzo celé zástupy spolupracovníků ; pohříchu 

 nezávisí ale pokrok vědy od počtu, nýbrž od bystrosti hlav. Navzdor nesčíslným příspěv- 

 kům k zeměpisné botanice v novější době zůstala véda tato predce poněkud planou a vůbec 

 chudou na nové myšlénky. Tcprv syn onoho muže, který před několika desítiletími vědu 

 tuto zosnoval, vpravil nového ruchu do ní. Spis Alfonsa de Candolla vyšel loňského roku pod 

 titulem: Geographie botamque raisonnée^ ou exposition des faits principawc et de lois concernant 

 la dislribution geographique des planles de ťépoque actuelle ve dvou silných svazcích o 1350 

 stranách. Dílo to jest nejlepší kniha o zeměpisné botanice ; obsabujeC nejenom podivuhodné 

 množství nových pozorováni, nýbrž jest bohaté i na nové myšlénky, jasné v celera výkladu 

 a prospěšné budoucnosti, otvírajíc nové dráhy výskumu. Dílo rozvrhuje se ve 4 knihy 

 8 27 kapitolami. První kniha jedná vůbec o působení tepla, světla a vlhka na rostliny a 

 obsahuje nový spůsob, jak se pozorované teplo s rozšířením rostlin spojiti dá. Druhá kniha 

 má titul : „geografická botanika" a obsahuje velmi zevrubné pozorováni o rozšíření druhů, 

 rodů a čeledí rostlin ; zvláště zajímavá jest 8. kapitola , v niž se o proměně bydlišť rost- 

 linných druhů jedná ; a 9. kapitola, v niž původ pěstovaných rostlin výtečnou kritikou a 

 s obzvláštní obozrelosti se vykládá. 11. kapitola obsahuje velmi zajímavé úvahy o promě- 

 nách, jež druhy rostlin v geologických dobách utrpěly a o souvislosti rostlinstva nynějšího 

 s pravěkým. Třetí kniha obsahuje to, co se obyčejně geografií rostlin nazývá, totiž země- 

 pis, pokud se botanikou podporovati dá ; a úvahy o rozličných krajinách , pokud rostlin- 

 stvem svým se vyznamenávají. Kniha čtvrtá obsahuje závěrečné úvahy. 



Sohiizky přirudnického sborn Hlusea království C)eského. 



Une lU. prosince 18ÓS. Pan Jan Krejčí vysvětloval se zvláštním ohledem na Čechy 

 rozsáhlost pravěkých pevnin a moří. Pojednání to jest v tomto čísle obsaženo. — Na to 

 podal pan Dr. Greger zprávu o novějších pokrocích ve fotografii, kterouž tuto v stručnosti 

 podáváme. Od dávna směřovala touha fotografů k tomu, aby se podařilo obdržeti na oceli 

 njb kameně obrazy, které by se tak vyleptali daly, aby bez pomoci rydla k otiskům na 

 papír uspůsobeny byly. Toto se podařilo v nejnovějším čase francouzskému graveuru 

 Kiepcovi (synu vynálezce fotografie na skle) , a sice následujícím spůsobem. Ocelová 

 tabule potáhne se lakem, který takto se připravuje : Rozpustí se asfalt v benzolu (t. j. 

 v tekutině z kyseliny benzoové připravené) a jedné desetině šťávy citrónové. V lahvičce jen 

 volně uzavřené postaví se rozpuštěnina tato na světlo sluneční a na vzduch, a ponechá 

 se tam Vj až 6 hodin dle sily světla a dle přirozené citlivosti asfaltu a benzolu. Lakem 

 limto potáhne se ocelová tabule a vloží do komory. Za půl, za 3 neb i za 6 hodin, dle 

 světla a ostatních okolností, obdrží se obraz na tabuli ocelové. Nyní vsak se o to jednati 

 bude, aby se tabule s obrazem tak vyleptati mohla, aby místa světlem neproméněná vyleptati, 

 vyhloubili se dala, aniž by leptající kyselina dusíková oněch míst se dotknula, na kterých 



