96 



rysy obrazu jsou vyznačeny. To se stane takto. Tabule se poleje tekutinou z benzolu a 

 štávy citrónové, která n.i slunci vystavena nebyla ; tekutina tato rozpustí ony částky asfaltu, 

 které světlem neproměněné zůstaly, místa však světlem proměněná, to jest obraz, neporušeny 

 zůstanou. Nyní se poleje tabule ocelová leptavou kyselinou. Tato vyžírá ihned místa asfaltu 

 prostá, netkne se však částí oněch, které ještě lakem jsou potažena, tak že konečně 

 rysy obrazu od kyseliny nedotknuté z ostatní vyleptané tabule vystupoviiti budou — čímž 

 tabule k otiskům pod lisem připravenou a schopnou se stane. 



Dne 10. ledna 1856. Pan Julius Sav podal zprávu o znamenitých prácích Maury-ho, 

 důstojníka v lodstvu sev. amer. Sjednocených obcí. Práce ty směřují k fysikální geografii 

 všech moří, a obsahují skoumání o proudech, vlnobití, příboji a odboji, o větrech, o povaze 

 mořské vody atd. Předběžnou zpr<ávu o těchto věcech podal Maury ve spise o fysické 

 geografii moří, z něhož budoucně výtah sdělíme. 



Pan prof. Purkyné ukazoval a vysvětloval nástroj, jímž se vyhazování vody z Geysiru 

 na Islandu představiti dá. Jak známo jest Island sídlem velmi živé sopečné činnosti. Mimo 

 sopky náležejí k nejpamátnějším úkazům teplá vřídla , která po pravidelných přestávkách 

 horkou vodu do znamenité výšky metají. Největší z těchto vřídel jsou velký Geysh- 

 a Strokkr. Velký Geysir, u paty hory Barnafell, vyráží z temena malého pahorku, ž usa- 

 zené křemenné hmoty složeného. Vodojem na temenu má 6' hloubky a 60' průměru; na 

 dně jeho nachází se 9' široký jícen, který vede do neznámých hloubek. V pravidelném 

 pochodu vystupuje voda až ke kraji vodojemu, majíc teplotu 76 — ■ 89''C. Čas od času, 

 obyčejné za 24 — 30 hodin, slyšeti pod zemí silné rachocení, načež voda v mohutných ko- 

 toučích páry de výšky se vyhazuje. To opakuje se několikkráte po sobě , a vždy rychleji , 

 až konečně asi za dvě hodiny tlustý parný sloup střelhbitě do výšky vyletí, v jehož středu 

 sloup vody 9' silný až na 80 — 100' vystoupí. Ohromný ten vodotrysk trvá asi 10 minut. 

 Strokkr jest asi 100 kroků od velkého Geysiru vzdálen a jemu skoro docela podoben. 

 Slavný chemik Bunsen obíral se 10 dní skoumáním Geysiru a vysvětlil činnost jeho 

 mnohem určitěji nežli starší skoumatelé. Nejdříve potvrdil starší zkušenost, že voda ve 

 větších hloubkách má větší teplotu nežli 100"C, a sice před výbuchem v 22 metrech 

 hloubky 127''C., po výbuchu 122°C, také nalezl, že po každém výbuchu teplota ve všech 

 výškách vodního sloupu vystupuje, nikde ale onoho stupně nedosáhne , který by pod tím 

 tlakem vodu k vařeni přivedl. Úkazy na vřídlech musí býti jiné , je-li výtok až nahoru 

 lizký, nebo je-li nahoře značně široký. V prvním případu vystoupí voda nad 100°C ohřátá 

 až na povrch, ochladí se tam ai k 100''C, • přebytek tepla upotřebí se k vytvoření páry. 

 Voda vystřikuje pak párou hnána co neustálý rozpěněný proud do výšky, tak jak se na 

 Strokkru pozoruje. 



V druhém případu, kde výtok jest široký, promění se teplá vystouplá voda na povrchu 

 náhle v páry, a to se opakuje pokaždé, kdykoliv žhoucí proud vody, nad přiměřený jemu tlak 

 ohřátý, vzhůru vystoupí. Tyto úkazy budou se opakovati jako na Geysiru, poněvadž na- 

 zpět padající voda páry ochladí. Menší výbuchy, které před většími se objevují, jsou 

 takřka nepodařené pokusy těchto, kteréž konečně nastoupí, když voda tak jest rozhřáta, že 

 zmenšený tlak ve vystouplé vodě náhle vaření její spůsobí. 



Starší domněnka, dle nížto v podzemních jeskyních pára se nahromadovala a vodu 

 tlakem svým, jako v Heronově míči vytlačovala, jest dle toho u Geysiru a Strokkru nepodstatná. 

 Nástroj, jímž pan prof. Purkyně pochod tento vysvětloval, záleží v kovové papinské 

 nádobě s nasazenou trubicí s vodojemem, v němž se nachází voda studená. Voda se v ná- 

 době podstí'čenou lampou ohřívá, a dosáhl a-li dole teploty nad bod varu zvýšené, ochlaď 

 se vystoupením i hned k stupni obyčejného varu a v páry, a spůsobí tak čas od času 

 malé výbuchy, 



