98 



Nosorožci rozinanilého drulio, jedním i dvěma roliama ozbrojení, ruislcdovali co 

 do velkosti slony předpotopní. Nejpodivnější však obyvatelé lesii pravěkých byla zajisté 

 zvířata nynějším lenochodům co do soustavy těla podobná. Lenochod, jak nyní na stro- 

 mích amerikánských pralesfi žije, jest zvíře bídné a nepatrné, lenochodi však doby před- 

 potopní byli tak obrovští, že by naše nejsilnější stromy pod nimi se lámaly, a zelený 

 krov doubrav našich nestačil by na dlouho velikánům tSmlo potřebné poskytovati potravy. 



V jezerech a řekách brodili se nemotorní hrochové a v bažinách válela se hejna 

 rozmanitých tapírů, vepřům našim podobných. 



Ale po rovinách, jiným kvítím jak naše nynější zdobených, pásla .se nepřehledná 

 stáda velikých silných krav a býků, hnaly se davy koní v bujném letu, vystupovali si 

 hrdí jeleni, jejichžto parohy 14 střevíců do šířky měřily. 



Nebyla však stáda zvířat těchto docela bezpeína na bohatých pastvinách svých, 

 nebof již tehdáž vycházel vlk a hyena a množství jiných masožravců na krvavý lov, 

 a medvěd a tygr velikosti ohromné dávili stáda pasoucích se bejložroutů. 



Ve vlnách mořských proháněli se velryby, delfíni a ryb hojnost převeliká, a želvy 

 až na 18 střevíců dlouhé plazily se po písřinách mořských. 



Také vzduch měl již tenkráte obyvatelstvo své, a zbytky zkamenělých ptáků do- 

 kazují hojnost předpotopních opeřenců. 



Počet zvířat nynějších mizí skoro před množstvím zvířat pi-edpolopních. V jediné 

 jeskyni Gaylenrenthské blíž Muggendorfu bylo za posledních padesáte let as 300 dobře 

 zachovaných lebek medvěda předpotopního vykopáno, nepočítajíc lebky hyen, lvů, vlků 

 a jiných v jeskyni této pochovaných zvířat. Ohromné jsou sklady hnátů jeleních, koň- 

 ských, kravských a jiných, na mnohých místech jak starého lak i nového světa pod 

 zemí uložených. V Sibiři vedou tamější obyvatelé znamenitý obchod se zuby předpo- 

 topních mamutů, které v lakovém množství a v tak dobrém se zachovaly slávu, že co 

 slonová kost prodávány a upotřebovány bývají. Žádný díl světa nynějšího nevyrovná se 

 co do bohatství a mohutnosti zvířat, zvířectvu předpotopnímu. Byltě to zlatý věk živo- 

 čišstva. Vše, co mladá tujná země přinášela, patřilo zvířatům ; ani rolník ani zahrad- 

 ník neodjímali jim tučných pastvin, žádná města neb vesnice nebránily valnému puto- 

 vání kočujících stád, a hluboké ticho rozsáhlých pralesů nerušila střelná rána zhoub- 

 ného lovce. 



Ale i tato říše obrovských mamutů a přebohaiého zvířectva niusila konečně za- 

 hynouti, musila ustoupiti tvorstvu dnešnímu. Nový svět rozvinul se nad hrobkami po- 

 topených obrů, nové kvítí rozesmálo se po lukách a jiní živočichové nastoupili na místo 

 zašlých velikánů. — Tvor zcela nový povstal nyní na sutinách pohřebených věků, 

 tvor, jemuž podobného nestávalo ještě na zeměkouli; synové hrubé hmoty klesli pod 

 vlnami všeobecné potopy a na jevišti země objevil se člověk v lesku rozumu svého, co 

 první papršlek ducha věčného v soběvědomé podobě. 



Tiše a ostýchavé vstoupil asi první člověk na jeviště světa; nejsa sobě ještě vědom 

 podmanivé moci rozumu svého, žil zajisté v míru a v přátelství se spoluobčany svými 

 — se zvířaty. S nimi se dělil o skrovné potřeby života, potravu a lože, s nimi si za- 

 hrával, z nich se těšil, od nich též mnohému asi se piiučoval. Zápasilt svěží syn pří- 

 rody s koněm v rychlém běhu, s opicí v ohebnosti a pružnosti oudů; radoval se z krásy 

 pestrého ptactva a sbíral barevná péra jejich, aby jimi zdobil 7ialiolu svou. Se zalí- 

 bením naslouchal líbeznému zpěvu ptactva, opakoval hlasy jejich a volal je těmi samými 



