102 



až k velikánům v hloubkách mořských žijících, od nepatrného mechu a lišejníku až 

 k cedru na Libanonu a palmě v pouštích afrikánských, od padajícího kamínku až k dra- 

 hám světových sluncí, od pískového nánosu na bř^ehu poliičkovém až k žhoucím prahmo- 

 lám povstávajících zemí, vniká duch lidský do dílny přírody a odvažuje se strhnouti 

 roušku s tváře všehomíra. 



Ale ještě do jiných prostorů mnohem podivnějšího světa ponořuje se duch lidský > 

 vslupujet on do vlastní hloubky své a poznává sám sebe, jest sám sebe vědom. Z ne- 

 vyvažitelného zřídla citů svých vznáší se do čarovné říše ideálů, jež sám sobě byl zbu- 

 doval ; poznává povolání své a klade je daleko za meze světa pozemského, louhy jeho 

 zalétají do krajů nadzemských, on cítí věčnost svou a své spřátelení s tvory vyššími, 

 vznešenějšími a dokonalejšími. 



Nerozlučná vzájemnost mezi celkem a částkami , a mezi jednotlivci vespolek 

 udržuje nekonečně článkovaný ústroj všehomíra, A tak i člověk, ačkoli v čele tvorstva 

 pozemního postaven, předce tak mnohonásobnými svazky s nim spojen jest, že jej nelze 

 myslili vytrženého z půdy této, do niž kořeny bytosti své zaráží. Mezi rozmanitými 

 jeho poměry k ostatní přírodě budiž tuto úlohou naší, objasnili pouze poměr k živočišstvu- 



Pohlédneme-li na různé čeledi a národy po světě roztroušené, tedy nalézáme 

 některé, jenž lovem a rybařením se živí, jiné, jenž stády svými Iravonosné stepi spá- 

 sají, a konečně národy usedlé, orbou a průmyslem se živicí, mezi které národové nej- 

 vzdělanější náležejí. Což medle jest příčinou rozmanitého spůsobu živobytí různých 

 těchto částí člověčenstva? Zajisté přirozené poměry, do kterých postaveny jsou, mezi 

 nimiž, jak nyní okážeme, poměry k živočišstvu předůležité a snad nejprvnější místo 

 zaujímají. 



Hojnost ryb a jiných jedlých zvířat mořských poskytovala člověku na břehách 

 oceánu bydlícímu snadnou výživu, a zvala ho sama k životu rybářskému. Množství 

 zvěře v pralesích severoamerikánských zavdalo příčinu, že tamější obyvatelé tak dlouho 

 z divokého stavu národu loveckého nevystoupili. Travonosné stepi střední Asie živí 

 četná stáda koní a dobytka hovězího, která opět národům tamějším za výživu slouží. Jak 

 mile ale počet obyvatelstva lidského tak velice vzroste, že živočišstvo již nepostačuje 

 k dostatečné jeho výživě, tu jest člověku jiných vyhledávali prostředků i obrátě se 

 k říši rostlinstva snaží se pomocí orby z této vytěžiti, co říše živočišstva poskytovati již 

 nemůže. Ale opět spatřujeme i v tomto spůsobu života po straně člověčí některá zví- 

 řata co nevyhnutelně jemu potřebná; nebof špatně by pořídil rolník v půdě sebe úrod- 

 nější, nemaje dobytka potažného a hnůj dávajícího. 



Dle poměru, v jakém člověk k živočišstvu se nalézá, spatřujeme 1 ducha jeho na 

 rozdílném stupni vzdělanosti. Nejnížeji stojí národové rybářští, nebof obírajíce se pouze 

 němými a tupými tvory vodními, snadným spůsobem ulovenými, nenapínají velice rozumu 

 svého k dosáhnutí lehké této výživy. Někteří ostrované australští neznají ani udic ani 

 sítí, a v tupé trpělivosti číhají v neotesaných bárkách svých často po celý den, až se 

 jim náhodou podaří holou rukou některého nemotorného zvířete mořského se zmocniti. 

 Výše stojí národové lovečtí; jsouce nuceni zápasiti s chytrostí, rychlostí, silou a odváž- 

 livostí divoké zvěre, ostří rozum svůj, a v ustavičném boji poskytuje jim puuze převaha 

 duševní denní chléb. Anlo krveprolévání a vražda hlavním zaměstnáním jejich, stane 

 se i povaha národů loveckých surovou, divokou, neskrotilelnou a krvežíznivou. Zbraň, 

 již proti zvířatům si byli vyrobili, obracují pak často proti sobě samým, neb zápas stal 



