Í04 



korále a perle polypi mořští a některé lastury vyrobují; 

 hedvábí pak hedvábnik nám uprádá. 



Též některých barev ze zvířat dobýváme, jako purpuru z jistého hlemejždě, 

 karminu z košenily, ptoliany ze sepie. 



Rohy jelenťi, býků, srnců na rozmanité upolřebujeme výrobky, ze zub& slono- 

 vých, ze étttů želvových a z rybí kosti krásné a užiteíné soustruje človÉk- nářadí 

 a ozdoby. Nesmím též zapomenouti na brk husí, v dějinách lidské vzdělaností tak dů- 

 ležité místo zaujímající. 



Konečně připomenu ještě mrvu, tuto potravu našich polí, již sobě rolník nad 

 ryzí zlato váží. 



Skoda, kterou člověk některými zvířaty utrpuje, jest tak nepatrná, že skoro mizí 

 v porovnání s nesmírným užitkem, jejž z živočišstva těžíme. Dravé šelmy a jedovatí 

 hadi připravují ovšem mnoho lidí o život, ale člověk má proti nim dosti prostředků 

 k obhájení sebe, a oni pouze v krajinách nevzdělaných ještě nebezpeční jsou. Některá 

 zvířata škodí nám v domech, na polích a zahradách, jiko myši, zvěř atd., avšak i zde 

 málokdy škoda tato příliš veliká jest. Kobylky zničuji ovšem někdy žeň celých krajin, 

 ale v celku se to nepřiházívá často, a obmezuje se na jednotlivé krajiny. 



Jaký div, že za tolik dobrodiní člověk některým zvířatům velikou úctu prouka- 

 zoval, a že skoro všichni pohanští národové množství zvířat do náboženství svého při- 

 jali, budto jim božskou vzdávajíce úctu, chrámy a obětnice stavíce, aneb je některému 

 z bohův zasvětivše. Dala by se celá Fauna mythologických zvířat sestaviti, zde jen 

 několik příkladů. Staří Egypťané proukazovali skoro všem zvířatům, z nichž nějakého 

 užitku měli, božskou úctu; ichneumon, ibis, kočka, ovce, ba i některý hmyz měli zvláštní 

 chrámy, a býk Apis stál v čele bužstva"egyptského jakožto zástupce zvírat, ku vzdělávání 

 polí rolnickému tomuto národu potřebných. Ale i zvířatům škodným božskou vzdávali 

 úctu, chtějíce modlitbami a obětmi zhoubný hněv jejich odvrátiti od sebe; krokodil, had, 

 vlk, lev, myš za svaté byli považováni. Indové clí zvířata velice a necedí krev jejich, 

 domnívajíce se, že duše zemřelých lidí do nich vstupuji. Bůh Višnu zjevil se několi- 

 kráte na zemi v podobě rozličných zvířat; ponejprv co ryba za času všeobecné potopy, 

 později co želva, co divoký kanec, co lev ; bůh pozemních mocností Hiraniakš objevuje 

 se co obrovský jelen, dupnutím nohy své zemí a horami otřásající. V mythologii sta- 

 rých Řeků a Římanů hemží se množství zvířat báječných. Orel Jovišův, pávové Juno- 

 nini, holubi Venušini, koně Phóbusovi, Syreny, Titáni, Centaurové, Sfinxy, Harpye 

 a Hydry, Cerberus trojhlavý, Phoni.\ a množství ještě jiných oživuji svět a nebe poe- 

 tických Řeků. 



Také za našich časů stává ještě mnoho zvířat báječných : vlkodlak, basilišek, 

 ohniví draci, ryba krak, pták noh; též náleží sem pověstuý mořský had. 



Poznavše tedy, jak mocně a mnohostranně živočišstvo na jednotlivé národy a na 

 celé člověčenstvo působilo a ještě působí, pohlídaěme nyní na vliv, jaký naopak člověk 

 na zvířectvo jeví. 



Kamkoli člověk nohu svou postavil, začal ihned tuhý boj se zvířaty tamějšími. 

 Dalekošumné hvozdy, obydlí to rozmanitého zvířectva, padly pod sekerou lidskou a nad 

 hrobami jejich rozvlnilo se moře zlatých klasů, města a vesnice pozdvihly se z mýtin 

 pralesů a člověk rozložil se po žizných krajích, piedlím jen zvířatům patři\šich. Med- 

 vědi, vlci, rysi, divoký tur, losi, bobrové a nmožství jiných podlehli zbrani člověčí aneb 



