106 



niaiilému pouzo biichopaseclvi. Jaký div, když nřklcrých ptáků od roku k roku více 

 uliývá a konečného vyhubení jejich se báti jest ? Sluky bývaly jindy u nás tak čelné, 

 že jediný střelci; za podzim přes 100 kusii jich ulovil ; nyní jest asi málo míst, kde by 

 všichni střelci vespolek lOO sluk zastřelili mohli. Z dalekých poutí vracuje se jen malá 

 část ptactva k nám zpět, nepodléhají však obtížím daleké cesty, jako spíše krutému pro- 

 následování lidskému. Zvláště ve Vlaších nalézají tisíce ubohých poutníků svůj hrob. 

 Netoliko křepelky, drozdi, holubi a jiné větši ptactvo, ale i vlašfovky, slavíci a nej- 

 menší všeho druhu zpčváčkové jsou v nchostinských těchto zemích předmětem ne- 

 unaveného stíhání. U jezera Maggiore chytá se ročně přes 60,000 zpěvavých ptáků, 

 ale u Verony, Bergama a Brescie na miliony. Zde ovšem člověk není toliko pánem 

 ' ale i tyranem živočišstva. 



Není divu, že při takovém hospodaření člověk skutečně již některé druhy zvířat 

 docela se světa vyhladil. Tak zmizel Dronte, veliký to a neobratný pták, pouze na 

 ostrově Isle de France bydlivší; tak některé druhy Diornisů na Novém Seelandě, Psiltacus 

 Nestor na ostrovech Filipínských. 



Na ostrově Behringově nalézala se roku 174i lak zvaná Stellerova kráva mořská 

 (Manatus borealis) v takovém množství, že každoročně mnoho lodí k lovení tohoto zví- 

 řete vypravováno bylo. Zvíře toto, přes 8000 liber těžké a velmi nemotorné a mírné, 

 nedovedlo se krutému pronásledování lidskému vyhnouti neb nějak ubrániti, a 27 let po 

 odkrytí ostrova Behringova poslední toho druhu zvíře uloveno bylo. 



Následkem ustavičného pronásledování zdivočela zvířata velice, a poznavše ne- 

 přátelskou povahu člověčí bojí se ho náramně, kdežto původně v přátelství s nun žila. 

 Každodenně možno nám jiozorovati, jak zvířata od člověka nepronásledována vždy více 

 k němu se pi'ibližují a strach před ním odhazují. Ptactvo a plachá zvěr v oborách 

 dobře hájených velice krotne a člověka se neděsí. Vypravují cestovatelé o některých 

 ostrovech Jižního oceánu, na nichž množství vodního ptactva se hnízdí, že se toto člo- 

 věka jemu docela neznámého, neznajíc zhoubnou ruku jeho, pranic nebojí, anto ti samí 

 ptáci na jiných od lidí navštěvovaných místech velmi bojácní a plaší jsou. 



Ostatně ale nevystupuje člověk vždy co zhoubce a vrah živočišstva , nýbrž 

 také často co pěstovatel a rozšiřovatel mnohých zvířat se objevuje. Rozprostřev se po 

 veškeré skoro zemi vodil s sebou miláčky své, krotká zvířata domácí, a kdekoli poměry 

 země a povětrnosti toho připouštěly, rozmnožovala se i tato v nových vlastech. Takto 

 dobytek hovězí, kůň, ovce, pes, drůbež po celé skoro zemi člověka doprovázeli a v sou- 

 sedství jeho nové si zarazili domovy. 



Pes v průvodu člověka rozprostřel se po celé téměř zemi ; v jižní Americp a 

 v Egyptě zdivočel. Kočku nalézáme všudy, kde se myši nalézají, a lyto zase doprová- 

 zejí člověka do všech končin, kde tento obili vyšívá. Kočka zibelhová (Viverra zibetha), 

 původně pouze na Molukkách bydlivší, rozšířila se co zvíře domácí přes celou jižní 

 Asii, přes ostrovy Filipínské a Me.xiko, a na ostrově Kuba opět zdivočela. Sob, jenž na 

 severu všudy rozšířen jest, byl teprv v roku 1773 na Island převezen, když jich nyní 

 veliké již houfy spatřiti lze. Velbloud jest zvíře stepi, původní jeho vlast není již 

 známa, ale nynější jeho domov jest celá skoro Asie a severní Afrika. Ovce, jejíž pů- 

 vod též dojista znám není, rozšířila ze z výšin asiatských po celé zemi. Též koza nej- 

 větší díl starého světa obývá. Na pustý oslivv Juan Fernandez pustili Španělové né- • 

 kolik koz, které brzy zdivočely a tak velice se rozmnožily, že mořští loupežníci si tam 



