111 



Nilu připadající, Atl)ani i Rahad u savamiácli východního Sarianu, zemč kofovných ArabQ, 

 llodendoA, Ualonp^ň <itd. 



Odtud i pochází, žu modrý Nil sice pii obyícjni! vodé menši jest než bílý Nil, 

 (u Charlumu niuji v schundf- vody IřiS a metrů a 297 d m% že však pi-i rožvodnÉní 

 periodickém vice vody (6247 i.. m. a 6043 p m. v sekundĚ dle Linania) a asi o 20 

 dní dnv do Charlumu přináší, než bílý Nil, neb se piikrých, nahých hor teče rychleji 

 a víc vody nežli z velkého bařinatého pralesu, jenž jako houba, mech atd. mnoho vláhy 

 zadržuje. Takové jest množství rozličných prvků rostlinných a živoků (ras, konferví, 

 Galionella, Pixidicula, Volvox, Monas ald.) ve vodé bílého Nilu, že se k. př. u Char- 

 lumu i z dálky stále bělá a mýdlo v nčm nerozplývá, což i řece jméno „bílé" dalo, 

 Jako černý vulkanický trus spláchnutý modrému (správněji černému) Nilu abyssinskému. 

 Tof i hlavní příčina strašné nezdravosti Charlumu , kde za plišlě (zimy tropické, dešti- 

 vého času) zřídka kdo i z tuzemců bez zimnice ostává. 



Nuže, ouzkost oudoli Nilského v Nubii brání, by se lam neusazoval kal říční, 

 neb větší díl poříčí v severní Nubii jsou prorvy mezi mnohusel střevíců vysokými bal- 

 vany žuly a pískovce aneb neustálé prahy neb peřeje — selaty tuzemců. 



Ještě v Egyptě, v těsnině pískovcovitého Džebel Selselé má Nil jen 300' šířky. 

 Celé údolí horního Egypta (Saidu tuzemců) jest velmi ouzké, tak že vzdělaná půda lam 

 jen 0,04 země obnáší. Největší šířka jeho u Benisucfu jsou 4 mile, a taktéž zaujímají 

 ostrovy, as 20 □ mil, vělšínu vzdělané půily. Následkem toho musela řeka nesmírné 

 množství kalu a organických prvků do zpodního ouvodi unesli. 



Zde nízké hory dosud řeku lemovavší přestávají, a nastává staroslavné delta 

 Niln, naplavcnina to pohVní asi 400 q mil, zakrývající asi starý záliv mořský, jehož lastury 

 podnes v zemi se nacházejí. Severozápadně obmczíly della skály nízké (.500') treti- 

 horní a naplavené, vápnité a pískovcovité, kraj to planiny Saharské, a výběžek z nich 

 chrání u Abukíru della dosud pied moř.skýnů vlnami, jež proud slředomořský neustále 

 ze západu ua břeh metá. 



Juk muselo delta vyhlížeti před vplyvem ruky lidské ? 



Egypt jo země tak dávno obývaná, že není více stopy po lom, jaká musela pů- 

 xodní podoba její býti. Staré podáni se však udrželo, že bylo della, než je lidé opa- 

 novali, velkým močálem. Tof i pravdě nejpodobnější. Močďl len byl asi tak zarostlý 

 travinou a pralesem, jako úsli Gangcsu lesem džunglí, neb ústi řeky Missisíppi bam- 

 busy a taxodiemi atd. Les len musel asi míti vice tropickou podobu nežli nynější 

 bylinstvo Egypta. 



Přede vším musíme připomenouti, že se na podnebí Egypta asi od lidských pa- 

 mětí nic nezměnilo, a že i dříve bezpochyby totéž bylo co teď, totiž subtropické, suché 

 leplo, vyšší nežli ostatních okolních zemí. Egypl leží totiž uproslřed nesmírného pásma 

 pouští, od Allanlického až ku Kaspickému a Indickému moři rozprostřeného, a sice 

 v nížině přímořské, níže nežli všecky okolní pouště, jak Arábie lak Sahara (od 300' do 

 1000' nad mořem mající), tím více nežli Berbersko, Sýrie atd., které jsou hornatější 

 a lesnatější. Pouště okolní nechovaly žádných lesů neb močálů, jichž vysušením neb 

 vymýlěním by se povětří bylo změnilo. 



Zákony, podle nichž len prales povstal, lze podnes pozorovati. Semena i lra» 

 Tiny z pramcnišfal musely jistě splývali po řece a usazovali se s kalem, Jemuž mořské 

 vlnobití delší plutí bránilo. Tak tvoři se dosud u Gaugesu i Missisíppi lesíky, s lúněiuó 



