115 



se výborně (Inřilo; z liilio lze suiidii. že podnnhi se Jiní hodí. Evropské byliny nově uve- 

 dené se vShk bu<r ncdiiři, jnko jiihlka, hruiky ald.. anebo zrnetnjí druhý rok, jako cu-' 

 krovka a br;inibory, které vždy jen první rok, co se seji z cizíiio semene, k po- 

 třebé bývají 



Z toho všeho lze soudil, že nynéj^i rosllinstvo Eo[ypta nejvíce lidskou rukou [lii- 

 ncSeno jesl, což mezi největší proměny patří, kteréž člověk v poměrech pi'írodnich 

 víihec spflsobiii může, nebof nebude arci iiinoho krajin, kde by se cosi podobiiíMio dalo 

 jen mysliti, — nesmíme však arci zapomenout, že Ej^ypt se pokládá za kolébku orby 

 a lidské vzdělanosti, t. samoděéné činnosti vňbec. ' 



Útvar silurský v Cechách. 



Od Jaua Krejčího. 



Bezprostředně na prahorách *) spočívá v Cechách a v mnohých jiných zemích mo- 

 hutné pásmo vrstevnatých hornin, v kterých nejstarší otisky zvířat a rostlin nalezeny byly. 

 Werner, zakladatel novějšího zemězpytu v Němcích, nazval pásmo toto tilvarem přechod- 

 QÍni (Uebergangsformation) , jelikož takřka přechod od prahor k novějším vrstevnatým 

 horám prostředkuje. 



Přechodní útvar tento obsahuje ony nejstarší usazeniny, kleré se na dně prvního 

 pramořc, zvířaty a rostlinami již oživeného, v době předlouhé uložily, ve kteréž již první 

 obrysy pevniny naznačeny byly *"). 



Hlavni horniny přechodního útvaru nesou tedy na sobě veskrze ráz rozmělněného 

 a usazením opět slepeného kamení , ačkoliv se též střídá s vrstvami lučebně sraženými. 

 Mnohé vrstvy , zvlMŠtě ke zpodu, přibližují se ale svou povahou k břidlicím prahorním, 

 od nichž jen uložením a skanie.iěliiiami, jakéž v prahorách bez výminky chybí, se rozeznávají. 



Nejdílležitějši znak přechodního útvaru leží právě v těchto skamenělinách, kteréž 

 zde co nejstarší památky rostlinného a zvířecího života na zemi ponejprve se vyskytují 

 a proto nejenom v ohledu zcinízpylném, nýbrž i přírodopisném vůbec největší zajímavost 

 do sebe mají. Při tom jesl la okolnost zvláště památná, že všechny rody a druhy ska- 

 menělých zvířat útvaru přechodního po celé zemi velikou podobnost k sobe mají, ba 

 z části docela totožné jsou , z čehož na tehdáž panující stejnost lysikálnícli poměrů země 

 uzavírali se dá. Taktéž jest památná podobnost , jakouž jisté horniny tohoto útvaru po 

 celé zemi ukazují. Hlubší vrstvy stávají se ale vždy chudšími na skameněliny, až tyto 

 docela zmizí. Bezpochyby bylo moře z prvopočátku ještě příliš teplé a počínající živo- 

 íišstvo jen na jednotlivé místnosti obmezené, tak že leprva později, když fysikalni po- 

 měry země více k nynějším se přiblížily, bujnější rozvinutí života možným se stalo. Při 

 bližším skoumání hor v Němcích a Francii ukázala se již dávno potřeba , v přechodním 

 útvaru jednotlivé členy rozeznávali, při čemž však pouze na uložení vrstev , nikoliv na 

 skameněliny ohled brán byl. Teprva r. 1826 ukázal Hisinger, že se útvar ten ve Švédsku 

 podle skumenélin ve dva oddily rozvrhnouti dá , poněvadž přechodní vrstvy ve Švédsku 

 podle skamenělin patrně se rozeznávají od přechodních vrstev na ostrově Gothlandu. 



") Vil Živu r. 1855. 



'*) Viz živu r. 1856. Sešit. I. O pianuiMcli. 



