117 



Naznačivše takto stanoviště, na kterém se nachází skoumánf útvarň přechodních, 

 obrátíme se k bližšímu popisu silurského útvaru v Cechách, který nejenom proto jesl 

 nám důležitý, že náleží k lítvarňm naší vlasti, nýbrž i proto, že jest liplnĎ proskounián 

 od jednoho z nejslavnějších zcmC-znalcú, dle jehož prací bezpí-ikiadnou bohalostí skame- 

 nůlin a pamětihodným uložením přede všemi útvary silurskými v jiných zemích se vy- 

 znamenává. 



Přechodní útvar byl již dávno v okolí Pražském znám. Již v předešlém stoičtí popsal 

 r. 1770 jesuita Franl. Zeno některé z jeho otisků, taktéž Born a hrabě Kinský věnovali pozor- 

 nost svou těmto skalám, neméně Sandberg, Jirásek, Majer, Lindacker, Rossler, Preysslcr, 

 Hoser, starší Reuss a j. ; v nynějším století pak hlavně prof. Zippe , který ve zvláštním 

 pojednáni (.Uebersicht der Gebirgsformalionen ih Bohmen 1831), pak ve zprávách mu- 

 sejních a v Sommerově topografii o přechodním útvaru jednal ; taktéž já , kterýž jsem 

 r. 1847 v musejním časopise okolí Pražské popsal; neméně věnovali mnozí znalci ska- 

 menělin pozornost pěkným otiskům středních Čech, jako Zenker, Buch, Bronn, Gumprecht. 

 Ouenstedt, Goldfuss, Emmerich , Burmeister a Corda; nicméně byly ale všechny tyto 

 práce dílem kusé a chybné, dílem směřovaly jenom k jednotlivým zvláštnostem. 



Teprva Joachim Barrande, který od r. 1833 až do r. 1840 s obzvláštní bystrostí 

 ducha, nezlomnou pilností a znamenitým nákladem přechodní hory středních Čech skou- 

 mal a v této své práci až podnes pokračuje, rozžehl nám světlo , tak že jsme ku podi- 

 vení svému poznali, jak kolem nás se rozkládá útvar, jemuž jsme příliš m:ilo pozornosti 

 věnovali, kterýž ale náleží k nejpamátnějším útvarům na celé zemi. 



Nedostatečnost prací domácích přírodoskumců v tom oboru dá se však omluviti 

 stavem přirodnického vzděláni v Čechách v oněch dobách. Vyjmouce hraběte Kašpara 

 Sternberga, náležel každý český přirodozpytec bud k třídě dilettantů, kteří s malou pří- 

 pravou k vědě přistupují a ji jen k svému vyražení pěstují, anebo zápasil s chudobou, sotva 

 vezdejšího chleba si vydělávaje. Jen vysoce vzdělaný, se všemi znamenitými přirodozpytci 

 přátelsky spojený a velkými prostředky vládnoucí muž , jako Darrande , mohl skoumání 

 tak nesnadné a rozsáhlé, jako jest skoumání středních Čech, k žádoucímu cíli dovésti. 



Výsledky svých prací uložil Barrande v díle : Sysirme silurien da cenlre de la 

 Bohéme, jehož první díl, obsahující všeobecný rozhled a monografii trilobitů, r. 1852 vy- 

 šel. Díl druhý a třetí budou obsahovali ostatní části popisu. Jak veliká jest zásluha 

 p. Barranda, vysvitá již z toho, že proskoumat krajinu více než 150 čtverečních mil roz- 

 sáhlou, že ustanovil sled a uložení vrstev ji skládajících a že odkryl a z větši části již 

 také popsal a vyobrazil asi 1200 rozličných otisků a skameněliii. Již r. 1846 vydal 

 Barrande předběžnou zprávu o silurském útvaru českém a přidal popis trilobitů (Nolice 

 préliminaire sur le systéme Silurien et les Trilobiles de Bohéme. Leipzig), a r. 1847 vy- 

 dal monografii brachiopodň (Ueber die Brachiopoden der silurischen Schichten in Bíih- 

 men. Naturwissensch. Abhandlungen elc. Herausgegeben von W. Haidinger I. II.). Tri- 

 lobitů v prvním dihi hlavního spisu popsaných jest 252 druhů. Podle nástinu Barranda 

 samého (Esqiiisse gcologiquc), ji^jž velkému svému dílu předesílá, a z části podle vý- 

 sledků vlastního mého skoumání jest následující zpráva spracována. 



t'lvar silurský zaujímá t- Čechách zátoku bývalého pramoře a má podobu podlouhle 

 vejčltou, jejíž delší osa miři skoro od severovýchodu k jihozápadu. Na severozápadu 

 běží osa tato přes Vltavu asi hodinu jižně za Prahou vedle Chuchli, a ukončuje se na 

 kraji přechodního útvaru poněkud východně u Chval ; dále prodloužena přes útvar kri- 



