118 



A, B, _C. D, E út»-ar siliirjký. 

 K. U. útvav karaenoahelný. 

 Ki-. útvar křídový. 



dový běží k Celakovicům u Labe až k Lysé. Na jihozápadním konci dotýká se osa to- 

 hoto litvaru prahor Šumavských asi dvě mile k jihozápadu od Horšova Týna. Délka této 



osy obnáší 20 zeměpisních miL 

 (Obr. i.) Šířka útvaru silurského roste skoro 



pravidelně od severovýchodu k ji- 

 hozápadu ; nejméně obnáší blíže 

 Prahy, totiž asi 4 míle, nejvíce u 

 řízně, totiž asi 10 mil. Délka ob- 

 vodu celého útvaru obnáší asi 60 

 mil, z nichž IS mil zaujímá na se- 

 ^erovýc]lodni a severní straně kvá- 

 drový pískovec s opukou od Uval 

 až k Vltavě, a pískovec kameno- 

 uhclný mezi Vltavou a Rakovní- 

 kem ; na všech ostatních stranách 

 je>t útvar silurský lemován pra- 

 horaiiii. 



V krajině mezemi těmito 

 ohrazené mohou se snadno roze- 

 znati soustřední pásma vrstevnatých 

 hornin , kteréž jako ohromné mísy 

 na sobě spočívají a jen kraji svými 

 na den vycházejí. Na tom závisí i horopisné poměry středních Čech, neb všechny vrchy 

 mezi Prahou a Plzni dají se sestavili v elliplické řady , které vápennou vysočinu mezi 

 Prahou a Zdicemi obstupují. 



Skály útvaru silurského vycházejí tedy vesměs na den ; jen některé části jsou 

 pokryty útvarem kamenouhelným, jako u Radnic, Plzně, Manetína, Mirešova, Žebráka, na 

 Lýsku u Berouna a u Malých Přilep; neb útvarem klidovým, totiž pískovcem kvádrovým, 

 jako na Vidlovech u Jinonic, na Bílé Hoře a na vysočině Chvalské, pak na všech rovných 

 povýšeninách mezi Šáreckým a Votvovským údolím. 



Vrstvy útvarft těchto nezaujímají ale velkou prostoru a nezamezují nikterak sto- 

 pování vrstev silurských. Hlavní osa, o níž jsme nahoře mluvili, dělí celý útvar ve dvě 

 poněkud nestejné části, v jednu severozápadní a druhou jihovýchodní. V obou těchto 

 částech jde směr vrstev vůbec k 15" severovýchodu , ačkoliv se nyskylují také místní 

 úchylky. Úklun čili západ vrstev směřuje pak na každé straně k hlavní ose, tak na se- 

 verozápadní straně měří k jihovýchodu, na jihovýchodní straně k severozápadu. Úkaz 

 ten souhlasí zúplna s pánvitým slohem celého útvaru, jakýž jen v uzavřené zátoce vy- 

 tvořiti se mohl. Kde tato zátoka s ostatním silurským mořem souvisela , není známo ; 

 bezpochyby však u severovýchodu. Na obou stranách osy pozorují se však také západy 

 opačné, zvláště u krajíi útvaru, musíme je však považovali za úchylky místní, poněvadž 

 se nezřídka k normálnímu úklonu vracují. Velikost úklonu jest velmi rozmanitá ; oby- 

 čejně obnáší 30 — 45", často i 70", někdy slojí vrstvy kolmo a pořídku i vodorovně. 



Pásma vTslev , z nichž český silurský útvar se skládá , leží na sobě jako ohromné 

 mísy ; nejstarší leží vezpod, mladší na nich a nejmladší na povrchu. Kraje těchto pásem, 



