123 



(Obr. 3.) 



(Putriunculiis primus), jeden bracluopod (Orlhis Romingeri), i. Iři spflsoby cysli.leiULiche- 

 noidfs prisciis, Spliacronites). Rody lOchlo skatnenělin vyskytuji se i v hoícjSich pás- 

 mech, ačkoli v druzích docela jiných. 



Pásma k Skrejo-Jineckérnu pásmu podobná 

 objíivuji se léit v silurském útvaru Anglie, Nor- 

 vÍ!itska a Švédska, jakož i v severní Americe. 

 Jen v Skandinávii jsou dle krásných prací Ange- 

 lina jeítě bohalií na skanienCltny nežli v (Vcliách '). 



Pátmo D (etage D) vyznamenává se přede 

 všemi ostatními mohutným vyviniilím křemence 

 (Ouarzit), který zvlášld zpudiií íást pásma toho 

 zaujímá, v střední části často s břidlicemi se 

 střídá a konečné blíže povrchu pásma ješté 

 jednou se objevuje. Naznačí-li se toto křemilé 

 pásmo na mapě barvou, představuje široký ellip- 

 tícký kruh kolem vápenné vysočiny rozložený, 

 která obsahuje svrchní oddíl útvaru silurského. 

 Šířka toho kruhu jde od iMníšku až k Unhošti, 

 délka od Oval až za Rokycany. Mohutnost ce- 

 lého pásma jest znamenitá a obnáší mnoho tisíc 

 Střevíců. Všude, kde se pásnm kremité s pás- 

 mem Skrejo-Jineckým nestýká, spočívá bezpro- 

 středně na azoickýck břidlicích nebo slepencích. Kde na bi-idlicích spořívá, rozeznává se 

 jeho ki'emenité kamení velnn snadno od celistvých starých břidlic; kde ale na slepencích 

 křemilých spočívá, jako v jihozápadní části ii površí Brdského, jest místem rozeznáni 

 nesnadné, ačkoliv skameněliny skoumatele nikdy v rozpacích nezůstaví. Hořejší mez 

 křeinitého pásma jest vesměs velmi ostře nazuačena černými graptolithovými břidli- 

 cemi*"), které se zelenokamenem se střídají a zpodní část pásma E tvoří. 



Pozorujeme-li rozdílení hornin \ celém pásmu D, shledáme, že křemilé vrstvy 

 panují hlavně ve zpodní, břidličné ve svrchní části. Ke křemitým vrstvám náležejí mo- 

 hutné sloje bnližnika, které na severozápadní straně ort Dablic u Prahy přes Šárku, Svá- 

 řev, Krušnou Horu u Nového Jachimova , Zbirov až k Radnicům se prostírají ; taktéž 

 sem náležejí slepence křemité na jihovýchodní slrané v površí Brdském, kde na podob- 

 ných nzoických slepencích spočívají , a konečně křemence rozmanitého spflsobu , které 

 rozsáhlé vrstvy skládají. Křemence tylo, poskytujíce obyčejný štěrk na silnice a dlažební 

 kámen Praze, jsou dílem zrna patrného, Imeiem křemitým neb hlinitým spojeného, dílem 

 celistvé a hmoty jednostejné, jakoby lučební sraženinou byly. Mocnost těchto křemen- 

 cových vrstev, které od sebe obyčejně měkkými břidličnými listy odděleny jsou , obnáší 

 několik palců, až i 6 siř. Jemné lístky Lílé slídy stávají se někdy hojnými a spůsobují 

 pak sloh břiilličný. Elliptické uložení téchto vrstev jeví se již nápadně v povrchu celé 

 krajiny, neb po obou slraiiách vápenné vysočiny táhnou se ve směru s hlavní oson útvaru 



') ParalPcle entre les dépúts siluricns de Bohbme et de Scandinavie par .Toachim Barrnndp 



lungen der k. bshm. Ges. der Wi,ss. V. Folge, 9. Brt. 1856. 

 '*) VU Živu 1854 í. 11. 



