136 



bílou kůra Ivoří. Příliš okoravěné otýpky musí se za nové vyrnčnili, což se po 5—8 

 letech stává. Na popel spálená kůra upotřebuje se ke hnojení rolí. 



Polečni gradování jest onen jeho spůsob, při kterémž se pouští chudá solanka 

 po nakloněných, pod sebou zdělaných prkenných deskách, zvaných u Rusů polky. Nad 

 nejvyšším polkem leží žlab, z něhož se chudá solanka na polky vypouští. Pod nejniž- 

 ším polkem jesl nádržka k jímání prepuštěné solanky. Polečni gradování podobá se 

 velmi prutovému, jest však málokde v obyóeji. K podobnému účelu možná zaříditi též 

 střechu posledních stěn prutových nebo stříšku solankové nádržky u prutové gradovny. 



(Dokončení.) 



Mikoláš Kopr nik. 



Od Jana Krejčího. 



Jméno Koprníka, spojeno s nejslavnějším obratem nauky hvězdářské, naplňuje srdce 

 každého Slovana úctou a spolu i šlechetnou hrdostí. Uprostřed labyrintu bludů, zasvě- 

 cených autoritou mnoha století, zachoval on jediný nezkalený zrak, a první vyložil onu 

 velebnou jednoduchost zákonů, podle nichž světová tělesa v nesmírném prostoru kolují. 



Tak velký a vše, co předtím v tom oboru psáno a dokazováno bylo, zničující 

 byl vynález toho genia, že opět století uplynouti musila, nežli pravda od něho vyslovená 

 všeobecného uznání našla. Známo, jakého pronásledování stali se účastni ti, kteří se ku 

 pravdě Koprníkem vyslovené zjevně přiznávali; než právě tím stala se teprva vůbec 

 známější a ukázala se konečně co nepodvratná, tak že i bývalí pronásledovatelé chtěj 

 nechtěj hlásali ji musili. 



Divný běh osudu ! Potomci oněch rytířů (zakladatelů nynější Pruské říše), kteří 

 Koprníka v tichém útulku znepokojovali a jejichž návodem kejklíři se opovážiti směli, 

 velkého muže v posměch luzy uváděti, ti sami si osvojují nyní učence slovanského co 

 rodáka svého, co Němce. Dvě okolnosti přispívaly dlouho ku potvrzování jich v tomto 

 omylu: nevědomost totiž starších životopisců Koprníkových v ethnografii, ze které připo- 

 čítávali staré Prusko k německému jazyku , a přepych staré polské šlechty , která 

 pohrdajíc synem mesiánským, teprva pozdě slávou jeho ulichotěna, k národu svému jej 

 připočítávati počala. — 



Uprostřed patnáctého století za panování Polského krále Kasimíra Jagelonovce 

 byla polská část Pruska navrácena království Polskému, a do té doby připadá i přistěho- 

 vání se předků Koprníkových do Polska. Děd jeho, též jménem Mikoláš Koprnik, byl 

 narozen v Čechách*), které tehdáž ve mnohem užším spojení s Polskem byly, nežli 

 kdykoliv jindy, lak že i český jazyk po nějaký čas dvorním jazykem u královského 

 dvoru polského se stal. Předek tento slavného hvězdáře byl r. 1396 přijat za měšfana 

 Krakovského, a jraeno jeho nalézá se vneseno do seznamu: Acta consularia Cracoviensia. 



*) v Balb. ^E8Ccll. hist. Decadis L Lib. V. nalézá se při listiní od r. 1391, vytažené z libr. erect., 

 rytíř Oldřich Koprnik co svědek nadání kostela Kosmonosského. Pečet jeho obsahuje lidskou podobu 

 se sekyrou. Blíž Mnichova Hradišté jest dosavad vesnice jménem Koprnik, kteráž snud rodině Ko- 

 prníků náležela. V jakém rodinném spolku slavný hvězdář s touto rodinou byl, není známo, jest však 

 k víře podobno, že děd jeho, do Krakova přistěhovalý, z rodiny té pocházel. Viz pojednání Palackého 

 VÍMopiBtt musejním r. 1831 etr. 435. Květy r, 1846 č. 56. Kopnuk aTVallhalla od Ant. Kybičky. 



