141 



aby sbéř tuto rozehnati dal ; načež Koprník krásná ta slova pronesl : „Nunquam tolui 

 populo placere ; nam quae ego scio, non probal populus : quae probat populus, eyo nescio." 

 (Nikdy nesnažil jsem se zalíbiti se lidu ; noli co já vím , neschvaluje lid : co schvaluje 

 lid, já nevím.) 



Co pravý křesťan a osvícený lilosof splácel Koprník pohanění toto dobrodiním. 

 Ani potom nezavřel dům svdj chudému a chorému lidu. V síních jeho stály pořád zá- 

 stupy očekávajících poradu nebo léky, a tak slavná byla jeho zkušenost lékařská, že 

 i lékaři sami v pochybných případech o radu jej žádali. Koprník byl již u vysokém stái-í, 

 když konečně na prosby a domluvy .svých přátel, zvláště arcibiskupa Chlumského Tideiiiana 

 Gisia, k vydáni svého díla se odhodlal. Napsal ještě dcdikacní list papeži Pavlu III. 

 a odeslal rukopis Gisiovi, který jej k vydání Rheticovi svěřil. Rheticus dal spis bez 

 prodlení (1543) v Norimberce vytisknouti pod titulem: Nicolat Copernici Torinensis de 

 Revolutionibus orbiurn coelcstium libri VI., in quibus stcllarum et nxaruni et erraticarum 

 motus, ex velcribus atquc reccntibus observationibus, restituit hic autor. Praeterea ta- 

 bulas expedítas luculentasque addidit, cx quibus eosdem mulus ad (juodvis (cmpus Ma- 

 iheDiatum sludiosus facillime calculare poterit." Osiander, přítel Rhetikíiv a ctitel Kopr- 

 níkův, napsal ke spisu předmluvu, v níž, aby jiné hvězdáře nerozhor.šil, pohybování 

 země jenom co domněnku vyslovil, jíž se úkazy nebeské tak dobi'e vysvětliti dají, 

 jako theorii starší. Mimo tuto předmluvu nalézá se na počátku spisu psaiii Mikuláše 

 Schomberka, kardinála Kapuánského, o němž jsme se již dříve zmínili, a pak připiš pa- 

 peži Pavlu III., v němž Koprník důstojným spiisobem učení své hájí a ochrauě svatého 

 Otce poroučí. „Dílo své," píše, „věnuji Tobě, svatý otče, ku přesvědčení všem, učeným 

 a neučeným, že se nevyhýbám posouzení a rozbírání. Tvá autorita a láska k vědám 

 vůbec, zvláště matheniatickým, budou mi štítem proti zlým utrhačům a ochrání mne 

 proti nim navzdor přísloví, kteréž praví, že není léku proti uštknutí utrhače." Dále 

 uvádí příčiny, pro které zavrhl soustavu starých hvězdářů, jelikož nestačí k vysvětlení 

 pohybů nebeských, a připomíná, že učenci a důkladní niathemalikové skoumání jeho 

 pochvaly neodepřou, budou-li Jen důkazům jeho pozornost věnovati ; povrchním však 

 a nevědomým lidem, kteří snad některých míst písma svatého zneužijí, aby proti dílu 

 tomu vystoupiti mohli, že již napřed odpovídá opovržením, neb pravdy mathematícké 

 píši se prý jen pro mathematiky (Mat/iemala mathemaíicis scribuntur). 



Povážíme-li, v jakých poměrech vzdělání tehdáž se nalézalo, poznáme, že Ko- 

 prník mocnějšího ochránce nalézti nemohl nežli papeže, který nejenom hlavou církve 

 ale i hlavou učeného světa byl. Ve své zbožné mysli byl Koprník přesvědčen, že 

 spisem svým přispěje k zvelebení Stvořitele, jenž všemohoucí rukou ohromný běh hvězd 

 řídí dle zákonů lak jednoduchých. „Jest to nejjasnější důkaz jsoucnosti božské," praví 

 Leibnitz, „pro ty, kteří pravdám těmto rozumějí." Proto, že o padesát let později inkvi- 

 sice dílo toto zatratila, nepozbylo zajisté své náboženské ceny. Uprostřed Říma hlá- 

 sají se již dávno zase pravdy Koprníkem odkryté, a nikdo neviní ho nyní z rouhání 

 se písmu svatému. Věda a náboženství, směrujíc oboji ku povznesení a ušleehlění Clo- 

 véčenslva, nemohou se nikdy nalézati v odporu, jen výklad může někdy býti mylný. 



Po \7tisteni spisu poslal Rheticus ihned první exemplář Koprníkovi. Však byl 

 Již nejvyšší čas, měl-li se ještě slavnému hvězdáři do rukou dostati, Stářím sklíčen 

 a mrtvicí raněn očekával již každým dnem poslední svou hodinu, a s třesoucí se rukou 

 přebíral se na smrtelném lůžku ve svém arcidíle. Dne 23. máje r. 1543 zesnul tise 



