142 



a pokojně v stáří 70 let. „Atque hujusmodi quidfm vita, htijusmodi inors Copernici 

 luit" (umřel, jak žil), pravý velký hvězdář Gasscndi, mluve o jeho smrti. Oplakán od 

 chudiny, žalostné pohřešován od svých přátel, však z velké části neuznán v uř-entím 

 světě, skonal veliký ten muž. Tělo jeho bylo pohřbeno v kostele Varminském. 



Na památku Koprníka stojí nyní ve Varšavě a Toruni_ sochy z kovu ulité, které 

 však zajisté toho trvání míti nebudou, jako nesmrtelné dílo jeho. 



Dílo to vyšlo, jak jsme již podotkli, ponejprve r. 1543 v Norimberce. Vydání 

 první jest nyní velmi vzácné a málokteré knihovny je mají. V Praze nalézá se exemplář 

 v Nosticovské bibliotéce, která krom toho chová poklad neocenitelný: vlastnoruční 

 rukopis KoprnMv tohoto díla s poznámkami též vlastnoručními. 



Druhé vydání vyšlo v Basileji o 23 let později, r. 1566, a jest docela totožné 

 s prvním ; jenom psaní Rhetica k Schonerovi jest připojeno. Titul zní jako v prvním 

 vydáni, toliko jest přidáno: Idem de libris Revolutionum Nicolai Copernici narralio 

 prima, per M. Georgium Joachimum Rheticum ad D. Joan. Schonerum Scripta. Basileae 

 ex officina Henric. Petřina. Exemplář druhého vydání s vlastnoručními přípisky Ty- 

 chona Brahe nalézá se v Praze v universitní bibliotéce. Třetí vydání vyšlo v Amstero- 

 dame r. 1617 pod titulem: Nicolai Copernici Torinensis Astronomia instaurata libris sex 

 comprehensa, qui de revolutionibus orbium coelestium inscribuntur. Nunc demum post 

 75 ab obitu authoris annum integritati suae restituta, notisque illustrata, opera et studio 

 D. Nicolai Muleríi , Medicinae ac Malheseos professoris ordinarii in nova academia, 

 quae est Groningae. Amsterodami. Excudebat Wilhelmus Jansonius, sub solari aureo, 

 Anno iWDCVII. Roku 1640 vytištěn byl k tomuto vydání nový titul. 



Znamenitý Keppler vydal v Linci 1618 krátký výtah z díla Koprníkova, obohativ 

 jej vlastními zkušenostmi, pod titulem: Epilome Asironomiae Copernicanae. 



Vyloživše, co dle nejlepších pramenů "*) o životu a vydání spisů Koprníkových 

 víme, obrátíme se k obsahu velkého díla jeho, jež zvláště Jan Sniadecki důkladně objasnil. 



Mezi hvězdami na nebeské obloze rozeznávali již stáři Egypfané a Chaldeové 

 a podle nich Řekové planety, totiž hvězdy, které od ostatních hvězd, zachovávajících 

 vždy svá niista, se vzdalují a zase k nim přibližují. Planety tyto pohybují se neustále 

 v pásmu 32" širokém, jež staří nazvali Zodiacus a ve dvanáctero znamení rozdělili. 

 O pohybování planet těchto, jakož o zdánlivém oběhu slunce a stálic, otáčením země 

 kolem osy povstávajícím, měli staří velmi nejasné představení. Plato, mluvě v Timeu 

 o planetách, praví výslovně: „Okolo země, jenž v středu světa spočívá, pohybují se luna, 

 slunce a pěl jiných hvězd, které šlovou planety." O jakési pravidelnosti v pohybech 

 planet neměli staří ani tušení, pročež Plato mathematiky vyzývá, aby pohybování planet 

 vysvětlili. Úloha ta nebyla však snadná. Při pozorování planet pouhým okem seznáme 

 brzo, že tělesa tato v denním otáčení nebeské oblohy se účastňují, ale zároveň také od 

 hvězd se vzdalují, vedle nichž dříve se nalézaly. Shledáme též, že planety s nestejnou 

 rychlostí se pohybují, ba někdy i státi se zdají a s ohledem na hvězdy brzo od západu 

 k východu, brzo od východu k západu pokračují. Kdežto slunce za rok jednoduchou 

 křivou čáru na nebeské obloze opisuje, pohybují se planety ve spletených oklikách, 

 kteréž si staří nižádným spůsobem vysvětliti neuměli. 



*) Jana SniadecWw : Žiwoty uczonych Polaków. Wilao 1818. Kopcruik et ses travaux par ^eoíi 

 CííiííW. Parií 1817. 



