143 



Zdiinlivč zinotanii drálm lálo vysvěllujc se nyní velmi jednoduše pohybuváním 

 zeiné a oslatnícii planet koleni .slunce, při čemž ov&eni planeta ze zeinč brzo před slun- 

 cem, brzo za sluncem spatřovati se musí. Staří hvězdáři byli dlouho beze všeho 

 výkladu tuhu podivnřlio pohybu, až koneénii v druhém století po Kristu, za panování 

 Hadrianu a Antonia, Ctaudius Plolomaeus v Alexandrii, sebrav všechna pozoroviiní starších 

 hvězdiiřtl, thcorii poiiybu tčlcs nebeských vystavil, která celým středověkem a Ještě dlouho 

 po Koprníkovi v učeném světě výhradně panovala. Dle této theorie jest nebe koulí, na 

 jejímž sklopení upevněny jsou hvězdy, kteréž zároveň s tím sklepením kolem země se 

 otáčejí. Země pak jest středem všech oběhů, kulem ní otáčí se celé hvězdnaté nebe za 

 24 hodin od východu k západu, taktéž slunce i všecky planety krouží okolo země v obě- 

 zích periodických. Naznačiv v této soustavě planetám jejich místa položil po luně Mer- 

 kura, po něm Venuši a slunce, pak Marsa, Joviše a Saturna. Velký ten v některých 

 ohledech muž ustanovil ve svém díle za první základ astronomie, že země běhu žádného 

 míti nemůže, a chtěje ve shodu přivésti s touto domněnkou pozorování jak své tak 

 i svých předchůdců, které mu ukazovaly běhy nejednostejné a spletené, obnovil theorii 

 epicyklu, již od Apollonia (200 let př. Kr.) vystavenou. Dle léto theorie neběží planety 

 v jednoduchých kruzích, nýbrž menší oběžný kruh planety kuluje pudél velkého kruhu 

 obéžného, jakoby se lučil bod upevněný na objemu kola, kolujícího kolem pevného 

 kruhu. Spůsobcm tím vyjasnil ovšem poněkud zdánlivě zmotaný bih planet, jak jsme 

 jej nahoře několika slovy vylíčili. Nicméně zůstaly miiuhé a nápadné výjevy v pohybu 

 těl nebeských nevysvětlené, nebo nesrovnávaly se s theorii 1'lulomejskou, lak že Alfons X., 

 král Kaslilský, velký milovník astronomie, se vyjádřil: „Kdyby mne při stvoření světa 

 Bůh k radů byl vyzval, bylo by všecko prostěji i spořádaněji srovnáno." Výrok ten 

 byl vzat za bezbožný, král ten ale více tím nepověděl, nežli že svět rtolomeův nemůže 

 býti světem věčné Moudrosti. 



Kniha Ptolomei>vii, pod jménem Almasfcst od .\rabův z řeckéhu přeložena, rozší- 

 řila se od břehů Nilu až ku břehům O.vu a Gangesu, a přinesena od Arabův do Španělska 

 seznámila západní Evropu s Plolomejskou soustavou světa. Všechna snaha hvězdářů 

 před dobou Koprnikovou směřovala pouze k výkladu, šíření a objasnění nauky Ptolo- 

 meovy. K tomutéž cíli směřovala činnost Koprníkova za mladších jeho let, až přetrhnuv 

 mohutným duchem svým pouta, jež theorie tuto každému pokroku kladla, dráhu nové 

 astronomii proklestu, která na základě jím položeném víc a víc zkvélajíc, podnes přední 

 místo mezi exaktními naukami zaujímá. Hlavní a podstatné zásady nynějšího hvězdářství 

 nalézají se již v soustavě Kopraikově. 



Ze slunce jest /ivéida jako stálice, obstoupena oborem planet okolo nilto krou- 

 iicich, jimi jest středem a puchodni oscětlujici ; ie kolem planet lilaenich jsou planety 

 druhého řádu ali luny, napřed okolo svých planet a polom iároceii s nimi okolo slunce 

 obiliajici: ie zemč jest jedna z planet hlacnich, bék trojatý mající, ie všechny výjevy 

 běhu denního i ročního, všechna počasí roční, i s nich vycházejici prameny ve scille 

 o potětří jsou HÚsledkem otáčeni se semč kolem své osy i periodického běhu kolem 

 slunce; že všechny bvlaj hciid stálých jsou puuíc přeludy oka naieho a vlastní jen 

 výsledkem běhu temč; ie konečné v běhu všech planet, /ak prcniho tak druhého řádu 

 ijemje se dvojí rozličný sp&sob, z nichi jeden pocháu od běhu země a druhý z vlastního 

 jic/i běhu kolem slunce, to jsou nezrušitelné i věčné ve fysice nebeské pravdy, které 

 Koprnik ponejprve světu objevil a ve svém nesmrlebiéia díle o obratech nebeských vylíčil. 



