146 



v knize páté, a co do šířky v knize šesté pracoval na oprav6 dávných výkladů, vymy- 

 šlených od ApoUonia, přijatých od Ptolomea a zdokonalených od Arabův. Nesmíme však 

 zapomenouti, že Koprník jméno své neposkvrnil astrologií, kteráž v jeho době kvetla 

 a později ještě Tychonem ba i Kepplerem, ovšem snad jen kvůli obecenstvu, pěstována 

 byla. Kdo by chtěl sbírati důvody dovtipu Koprníkova v subtilných geometrických úlo- 

 hách, najde jich nejvíce v třech posledních knihách, kdykoliv potřeba bud rozmanité 

 v pohybu planet změny v běh jednostejný uvésti , bud rozliéné čáry a křivky z kruhu 

 vyvésti, bud kruhy v oblouky proměniti. Celá tato osnova zničena byla teprva pracemi 

 Kepplerovými. Veliký tento muž sprostil Koprníkovu soustavu světa zbytečných splete- 

 ných výkladů, které ji do té doby hyzdily, a vystavil ji co onen jednoduchý, jasný geo- 

 metrický zákon přírodní, podle kterého svět jest spořádán. 



V knize páté podává Koprník theorii planet pohybujících se kolem slunce. Dle 

 theorie té obíhají okolo slunce v drahách kruhových Merkur, Venuše, Země s Lunou, 

 Mars, Jupiter a Saturn. Běh země nevedl Koprníka tak ku poznání jeho fysické příčiny, 

 jako spíše k uvážení jeho výjevů a vplyvu na jevení se těl nebeských. V tom celém 

 předmětu jeho výskumu sotva která tajemná strana ušla jeho bystrosti a hloubavosti. 

 Mimo výklady již spíše uvedené nalézáme zde důvtipný výklad běhu planet, jak se pohy- 

 bují od západu k východu, jak znova ustupuji zpět od východu k západu, potom se 

 zastavují a na konec do prvního pohybu vracují; všechny ty podivné a před tím neroz- 

 uměné změny Koprník první pojal a bez pomocí epicyklův Plolomeových prostě i šťastně 

 vyložil, odděliv výjevy z běhu země vycházející od těch, které pocházejí z vlastního 

 pohybu planet okolo slunce. Pojednání své o pohybu planet ukončuje Koprník velko- 

 lepým upotřebením svých vynálezů, které jediné stačilo by k zachování mu v astrono- 

 mii nesmrtelného jména. Spůsobu, kterého použil Hypparch k vyměření vzdálenosti Lufiy 

 od země, použil totiž k vyměření neznámé před tím vzdálenosti planet od slunce, bera 

 průměr dráhy zemské, obsahující 42 millionů mil za základní čáru. Měřením úhlů na 

 obou konečných bodech léto Cáry obdržel vzdálenosti jednotlivých planet od slunce, 

 vyznačené dílci vzdálenosti zemské od něho. Zkrátka, po odkrytí pořádku těl nebeských, 

 cokoliv náleží k pohybu země, cokoliv z výjevů na jiných tělesích sem připadá, všecko 

 veliký muž ten vynalezl, rozvinul a co nejbystřeji vyložil. Zdá se, jakoby příroda byla 

 svěřila řídké jeho pronikavosti zúplna plodnost i všecku rozsáhlost té velké myšlénky, 

 která celý stav astronomie změnivši měla a dosavad má tak veliký vplyv na požitky 

 a vědomosti příštích pokolení. 



Kniha -šestá, o níž jsme se mimochodem zmínili, jedná o šířkách planet. Kapitola 

 33. této knihy obsahuje tabule, vysvětlující běh patera planet, pod titulem: De labulis 

 proslhaphaereseon quinque errantium stellarum. Poslední kapitola konečně obsahuje pra- 

 vidla užíváni těchto tabulí. 



V celku a souvislosti uvážena jest kniha o obratech nebeských nesmrtelným svě- 

 dectvím i důvodem, že Koprník, obsáhnuv celý sklad vědomostí astronomických od Hyp- 

 parcha až do časů svých, hlubokým a dlouhým rozvážením odkryl napřed bludy dávné 

 nauky, a poznal potom běh země a ostatních tehdy známých planet. S počátku zdálo 

 se působení toho spisu na učence nepříliš patrné, jako paprsky slunce, které po tuhé 

 zimě jen zponenáhla život do přírody vlévají; ale čím dále tím více uznávala se jeho 

 důležitost a následkem toho počal nový ruch ve vědě, který však bez nových spůsobů 

 a pomocí obstáti nemohl. Tycho zdokonalil nářadí pozorovací, odkryl i vyjasnil výjevy 

 lámajících se paprsků, sestavil pro svůj čas nejdokonalejší rejstřík stálic a zanechal po 



