154 



(Obr. 5.). 



Orthopogon Bui-maniii. Nejvťitší listy sedí uprostřed stébla. 



sIožHou soustava větvi s kry- 

 cími lupeny a květy. Z ná- 

 zoru toho vysvítá, že stéblo 

 vlastně přechod od listového 

 ku květnému oboru prostřed- 

 kuje, jsouc pouze nosičem 

 tohoto. Mezi jednodéložnými 

 rostlinami jest mnoho lako- 

 vých na obory rozdělených 

 rostlin, neb sem náleží větší 

 díl lilijí, vstavačů a palem. 



Ostatně bylo již sta- 

 rým rostlinopiscům povědomo, 

 že zvláštnosti rozvětvení ve 

 větších skupeninách rostlin 

 jsou velmi proměnlivé, pro- 

 čež jek nepodstatným znakům 

 počítali naproti tak zvaným 

 podstatným znakům, které se 

 na květech a plodech vyhledá- 

 valy a jistou stálostí u vět- 

 ších skupenin k určování 

 rostlin spíše se hodily. Co 

 jsem tedy právě o oborech 

 na trávě podotknul, platí sice 

 o největším jich dílu, ale u 

 mnohých trav přecházejí je- 

 dnotlivé odbory zponenáhla 

 do sebe, nebo stéblo obdrží 

 jiný význam. Shledáme! roz- 

 díl ten již na trávách obil- 

 ních, kdežto listy nejvíce na 

 prodloužených článcích sedí 

 (obr. 6.); u kukuřice jest 

 rozdíl ještě nápadnější, neb 

 největší listy sedí teprva v 

 jisté výšce, a mimo tO ob- 

 jevují se větve také na stéble ; 

 cukrová třtina má takovou 

 podobu jako náš rákos , nej- 

 více uchylují se od vzezření 

 našich malých trav mohutné 

 bambosy východní Indie a 

 Brasilie. Ohromná stébla 

 těchto trav, co stožáry vysoká. 



