160 



dolejšího lístku nesedí však žádný kvítek. Na každém klásku rozeznávají se tedy 

 nejdolejší prázdné lupénky co plevy (glumae) a hořejší obalní lupénky či pluchy (paleae 

 inferiores), v jejichž koutcích květy sedí. Jílek raá» jen po jedné plevě na každém 

 klásku, ostatní trávy skoro vždy dvě ; u jilku jest totiž druhá pleva zakrnělá, an by 

 jinak zákon umístění listů zrušen byl. Každý kvítek, vynikající z koutku plevy, může 

 se též co větvička považovati, tak že na každém květenslví jilku trojí spůsob větví se 

 pozoruje, hlavní osa klasu, osa klásků a jednotlivé květy. Že také osa klasu vě tví jest 

 a nikoliv pouhé prodloužení stébla, ukázal nejdříve Wigand, který u zpodu klasu nalezl 

 stopy listu, z jehož koutku osa tato vyniká, jako každá jiná větev, kt^'á vždy z koutku 

 listu vynikati musí. Spůsoby takového zakrnění pozorovali jsme již u palem, a výjev 

 len nalézá se vůbec tam, kde jisté ústroje zhusta vedle sebe se vyvinují. Každá osa 

 klasu obsahuje tolik článků, tolik klásků počítá; každý článek jest nahoře tlustší, dole 

 tenší ; na výstupcích tím povstalých sedí klásek. V klasech, v nichž klásky velmi zhusta 

 vedle sebe stojí, jako k. p, na klasu pšeničném, bývá osa nejpodivněji zkroucena a zohy- 

 bána, a střídavé postaveni klásků jest pak zdánlivě zrušeno. J'řelomíme-li klas pšeničný 

 (obr. 9.) a odstraníme-li všechny pobočné klásky až na ten, který zrovna u konce sedí, 

 shledáme, že osa klasu složena jest z řady obráceně kuželítých článků, z nichž každý 

 na svém hořejším tlustším konci klásek nese. Klásky tyto vzdalují se od sebe s ohledem 

 na obvod hlavní osy následkem zakroucení o 270", tak že celý klas obdrží podobu 

 čtverhrannou, na ose jednotlivých klásků panuje ale postavení dle 180° jako u jilku. 

 Obě plevy u zpodu klásku sedí tak hluboko, že se zdá, jakoby náležely k hlavní ose ; 



(Obr. 9.) 



1. Rozbor klásku pšeniřiiflio. S článek osy 

 kláskové, s osa klásková, gg plevy, hbb plachy. 

 Dva plodné a dva hluché květy jsou z koutku 

 plnch vyndány; tečky ukazují kam náležejí. 

 Obsahují W pluchy květné, o tyčinky, //ajef 

 njky. 2. Projekcí předesléto ; písmena mači totéž- 



taktéž zdá se, jakoby ony a první dvě pluchy 

 stály naproti sobě, vlastně ale stoji nad sebou, 

 a jen osa jest příliš málo \7vinuta; u třetího 

 a čtvrtého lístku jest pak střídavé postavení 

 patrné. Celý klásek pšeničný obsahuje tedy 

 šest lupénků, z nichž obě plevy největší jsou, 

 a čtyry pluchy, které od dola nahoru men- 

 šími se stávají ; jen obě dolejší pluchy nesou 

 v koutcích svých plodné květy, obě hořejší 

 nesou jen zakrnělé květy. Nad počátkem nej- 

 hořejší pluhy vyniká špička osy kláskové a 

 nese ještě velmi malý, zakrnělý pupen listový. 

 Podobný ku klásku pšeničnému jest 

 klásek iitný (obr. 10.). Na ose klasu stojí tak 

 jako klásek pšeničný, obsahuje ale jenom 

 čtyry '»7vinuté lupénky, dvě velmi úzké plevy 

 a nad nimi dvě silné pluchy, sedící na nevy- 

 vinutých článcích osy ; v koutku každé pluchy 

 sedí dokonalý květ, z něhož jen prášníky na 

 dlouhých tyčinkách vynikají. Mezi oběma plu- 

 chama pozoruje se malá stopka nahoře se za- 

 krnělým pupenem, tot špička osy kláskové. 



Mnohem složitější jest květ klasu ječného 

 (obr. 11.). Ohneme-li klas tento tak, aby se 



