162 



(Obr. 12.) 



se na zralém klasu sesl řad semen; obě řady, které k středním kláskům náležejí, při- 

 léhají k hlavní ose, řady pobočných klásků vystupují ale k straně a klas obdrží tím 

 podobu čtverhranou. U šestiřádkového ječmene (H. he.xastichum) odstupují všechny 

 klásky stejně od osy; u dvojřádkového (H. distichum) má jen střední klásek plodné 

 květy, oba pobočné klásky nesou jen tyčinky. 



Klas ječný obsahuje dle toho čtyry spůsoby větví, hlavní osu klasu, osy klásku, 

 pobočné klásky a květy. 



Lála ovsa (obr. 12.) zdá se dle prvního pohledu něčím docela jiným býti, nežli 

 klas ječný, nicméně shoduje se s ním úplně. Představme si Jen, že každý klásek ječ- 

 ného klasu na dlouhé tenké větvi sedí, a obdržíme latu ovesnou. Na ní jsou i plevy 

 a pluchy delšími články od sebe odděleny, tak že celé kvělenství mnohem řidší sesta- 

 vení má, nežli klasy popsané. Jako u ovsa jest kvělenství většího dílu latnatých trav 

 uspořádáno, tak u trav z rodu Arundo, Holcus, Arhenalerum, Aira atd. Také u rodů 

 Poa, Bromus a Fesluca sedí klásky na dlouhých tenkých větvích, rozvětvení jde ale 

 ještě dále nežli u ovsa. Často zdá se, jakoby několik klásků z jednoho místa hlavní 

 osy vystupovalo, ale to jest, jak jsem již podotkl, jenom zdánlivé ; vždy jsou některé 

 pobočné klásky mezi nimi. Rod Alopecurus, na lukách našich velmi obecný, má též 

 latu, ale ku klasu velmi podobnou, poněvadž větvičky klásků krátké jsou a k hlavní ose 

 přiléhají. Pravý klas má klásky bez větviček. Poznfiváme z toho, že rozmanitý spůsob 

 kvělenství trav z toho povstává, že se klásek více nebo méně vyvine, jsou ale také 



trávy, u nichž klásek částečně zakrní. Smitka 

 (Nardus slricta, obr. 13.), rostoucí na horách 

 a neúrodných ladech, poskytuje nám příklad. 

 Z hustého chomáče čárkovitých listů vyzdvi- 

 huje se stéblo '4 siř. vysoké, jehož hořejší 

 konec má podobu článkovité osy, nesoucí na 

 kolínkách květy. Každý květ jest obalen dvěma 

 lupénky, z níchžto jeden co svrchní, druhý co 

 vnitřní plucha považovati se musí ; scházejí 

 zde tedy obě plevy jiných trav. K vyroz- 

 umění tomu slouží přiložený výkres (obr. 14.), 

 který takřka ideální podélný průřez předsta- 

 vuje. Spatřujeme tedy u smilky první pokus 

 klásku s jediným listem fS^ a se zakrnělou 

 osou, na níž květ sedí ; i tento jest jednodušší, 

 nežli u ostatních trav, a má jednu čněiku. 



Více vyvinutý jest klásek u trávy Psi- 

 lurus nardoides (obr. 15.), rostoucí u Adriat- 

 ského moře. Tenounké stéblo ukončuje se 

 osou, na jejíchž článcích dvojkvěté klásky sedí. 

 Plevy jsou též zakrnělé, ale klásek nese dvě 

 svrchní pluchy, v jejichž koutcích vždy po 

 1. Kus laty ovsa holého, Ayena nuda. 8 osa jednom květu se nalézá. Vpřiloženém výkresu 

 ';'''™V°'^^'*',''°''*'''"'t,*L°!'°'"^''' '''t''"' (obr. 16.) mají písmena tentýž význam, jako 



2. Kvetoucí klásek, ssí osa kláskova, gg plevy, ^ / j r j j > j 



ihb pluchy svrchní, PP pluchy vnitiuí, před tím. Tráva tato jest mimo to památná 



