171 



C) Trávy .1 dcojilým hitem mají u konce stébla pnSšnikové, na pobočných 

 vĎlvícIi dole ínclkovó kvóly, před vyviniilim v pochvC schované. 



r) Trávy kukuNcocM (Olyreae). Zea. Prášnikový klásek (lvoik^ělý sdvOnia ple- 

 vami a s je.lnoii vnilíiii pliichoti. Cnélkové klásky dvojkvélé, jeden kvěl hluchý ; dvé 

 plevy, jedna zpodní a jedna vnilřní plucha. 



O dýchání. 



Si-lisiil J. P u r k y 11 f. 



Chlčl jsem po onehdejšini (viz Živa r. Ilí. 6. 5.) přístupu k přirodosiovným zá- 

 bavám postoupiti k vylíře í obrazu života povšechného na povrchu koulo zemské. Vše- 

 obecné živly, vodstvo, vzduch, ostrovy a pevniny, hory, stepi , lesy, řeky, bahna měly 

 sloužiti za podstavy, za pozadí a rámec obrazíi životních. Zrazeno mi to, dílem že již 

 cos podobného v prvním ročníku Živy (Rozhled v oboru veškeré přírody) podáno bylo, 

 dílem že takové \ysokoletavé rozjímání, které mimo to mnohých speciálních známostí 

 požaduje, mnohého by od čtení toho odstrašilo, kde by ani jasného poučeni ani zábavy 

 očekávati nebylo. 1 odložil jsem rád včc tuto na pozdější dobu, až by snad Živa sama 

 tolik vědecké podlohy poskytovala, na které by se obraz povšechný zevrubně vylíčiti dal. 



Míním tedy rovným krokem in medias res, do samé věci se pustili. A však 

 lislrojstvo živoucí jest tak zřízeno, že každý jeho nástroj, každý zábyv a úřad, porovnáme-li 

 jej s jinými, stejné ceny se býti zdá ; něhot jest všechno vespol tak suzleno, že všude 

 lío jakýsi začátek i také konec nalézti ; i trudno bývá mysli rozjímavé, chtíči podávati 

 poučení, rozhodnouti se okamžitě k tomu neb onomu počátku. — Vyvolil jsem dýchání, 

 a lo z mnohých důležitých příčin ; předně z té, že ono při narození jest první patrný 

 oučin a výjev nového živobytí, pak že bez dýchání ani dost málo času v životě setr- 

 vali nemůžeme, an bez potravy dosti dlouho vytrváme, i zastavení na čas oběhu krve 

 přežijeme, zvířecích pak úkonů, čití a libovolného pohybováni, i vyš.ších duševných čin- 

 ností , spaním řádná přestávka' se děje. Jen dýcháni od prvního vdechnutí až do 

 posledního vydechnutí netrpí žádného přerušení ani za bdění ani za spaní, i v čas hlu- 

 boké mdloby nepřestává docela, snad jen vyjma stav smrti zdánlivé. Mimo lo jest úkon 

 dýchání v oboru přirodosloví dosaváde nejlépe proskoumán a nejjasněji vyložiti se dá. 

 Co ale též velmi důležité býti se zdá, jest, že porozuměvším úkonům dychadel klíč nám 

 podán k porozumění mnohým jiným od dýchaní odvislým, dýcháním vymoženým čin- 

 nostem, totiž oživeni krve, nervů, svalů, a odlud pocházejícím oučinům duševním, po- 

 hybům tělesným silami duševnými i'ízcným. jako jsou hlas a zpěv, a zvláště mluva 

 lidská, o kterýchžto předmětech časem též obšírněji promluvíme. 



Každý živolvor, nechf je rostlina nebo zvíře, jest samo sebou ukončené těleso, 

 jednotnik, nesoucí jistý tvar na sobě, který ne zvenčí vtlačen, nýbrž samorosllý 

 í vnitřního a neviditelného jakéhosi počátku vychází, velesvorně s jinými z podobných 

 poiSátků pošlými. Životvor z nepatrného zárodku, kde celá jeho budoucnost sklíčena 

 jest, zrůstá v dokonalou svou podobu a postavu, kdež ve své celé síle vyvádí činnosti 

 sobě určené, až i zachází, jiným místa ponechaje. Za trvání toho živobytí nacházejí se 

 jeho hmotné částky v ustavičných změnách. Život sám tráví a vyžívá bez přestání hmotu 

 jemu poddanou, přibírá bez pi-esláni do oboru svého zvenku nové i nové látky, vyžilé 

 pak a sestárlé vyvrhuje. Jest pak tálo přetvara hmolná, živoucí, základně spůsobu 



