178 



ve zvonu potápěckém spuslili do řeky; přiblíživ se však až na 30 střevíců k otvoru, 

 pozorovali že jest příliš ouzký, aby zvon do něho pohroužen býti mohl. Pročež p. 

 Brunel, chopiv se provazu, spustil se do otvoru, aby ohledal jeho povahu a stav klenby 

 tunelu. Společník, znepokojen dlouhým pobytím pana Brunela pod vodou, které již přes 

 dvě minuty trvalo, již dával znamení k vytáhnutí, lak že onomu sotva ještě času zbý- 

 valo chopili se provazu, jejž byl při své práci upustil. Navrátiv se nahoru byl velice 

 překvapen, že tolik času uplynulo. Potom ješlě častéji se potopiti dal, a vždy s lehkosti 

 dvě minuty pod vodou vydržel. Příčina toho byla, že ve zvonu užil vzduchu tlakem 

 vody (30' pod hladinou) na dvojnásob shuštěného. Toho prostředku by so též pomocí 

 měchýře zhuštěným vzduchem naplněného užili mohlo, kde se jedná o vybavení lidského 

 života při ohni nebo při podzemm'ch výparech v dolech uhelných, nebo z jiných usmr- 

 cujících plynů v kanálech a stocích. 



Hluboké dýchání slouží také co prostředek lékařský, kde se jedná o to, aby za- 

 krnělé a skrčené plíce zase se rozšířily a pookřály. Lidé, jenž se zabývají klidnými 

 pracemi, sedíce nebo stojíce bez namáhavých pohybů, při čemž uvykají krátkému a měl- 

 kému dýchání, jako ženštiny, literáti, mnozí řemeslníci ald., mohou tím dáti příčinu k cho- 

 robám plícním a krevním; pročež se jim radí, aby při svých zaneprázdněních na hlu- 

 boké dýchání ohled brali anebo čas po čase tělocvičnými pohyby, procházkou nebo pra- 

 cemi namáhavějšími činnost hrudi oživili. Příroda sama nás k tomu poukazuje, an po 

 delším mělkém dýchání k opětnému hlubšímu vdechnutí puzeni býváme. Tof just i příčina 

 vzdechnutí a vzdychání, když mysl v smutku jest pohroužena, kdežto na význak hlu- 

 bokého zajmutí citu a odtrhnutí od zevnějška málo jen dýcháme a tím ouzkostlivý pocit 

 jen více pěstujeme, až sama léčící moc přírody nám buďto slze bolekojné vyloudí, nebo 

 hlubokými vzdechy ouzkosti srdce úlevy dává. — Již o tom zmíněno, že pod zvonem 

 potápf^ckým v stlačeném vzduchu hluboké dýchání se podporuje, k tomu však my na 

 pevnozemí solva kdy příležitost míli budeme. Toho samého umělým spůsobem dosá- 

 hneme, použijíce měchu na vyfukování skla. Položí se příslušné závaží na jeho desku a 

 připevní se k oustí elaslická roura, jejíhož nátrubku chopíme se pysky a měch zvolna 

 šlapajíce vzduch proudem se v ústa hrnoucí dýcháme, kdežto veliké ulehčení dechu 

 a rozšíření hrudi pocítíme. Podobně slouží chůze nebo jízda proti větru. 



c) Přistoupíme nyní k považování rychlosti a zdlouhavosti dýchání. Skulinkou 

 hlasní, hlasilkou, na hořejším konci hrdla umístěnou, vychází nebo vchází vzduch 

 proudem rychlejším nebo zdlouhavějším, když stejnou mírou času více nebo méně 

 vzduchu se vydává nebo vtahuje, pak i když to samé množství vzduchu kratším nebo 

 delším časem vchází nebo vychází. Panuje tu povšechný zákon rychlosti pohybu 

 jakéhosi tělesa poměrně k prostoru i času. Těleso tu jest vzduch, prostor dutiny 

 plíciií, které se dýcháním jistou měrou času naplňují nebo vyprazdňují. Jsou při tom 

 činné hýbavé sily hrudi, kterými náhlým nebo zdlouhavým rozšířením prsou vzduch bud 

 rychleji nebo neiiáhleji vniká do měchýřků plícních anebo stahováním hrudi z nich vy- 

 niká. Při běháni zrychli se dýchání, v pukliriném stavu těla bývá zvolné. Uvedli jsiD« 

 nahoře příklad častého dýchání (360 vdechů a \ýdechů za minutu), což by se chybné 

 za rychlé vzíti mohlo. Rozdíl v tom přísný zachovati sluší, nebof krátké i mělké dý- 

 cháni může býti spolu zvolné nebo rychlé, podobně hluboké nebo dlouhé dýchání, podle 

 množství vzduchu lim samým časem vydaného nebo přijatého. Nejlépe nám zkouška lu 

 věc vysvÉllí. Vezmi měchýr teleci, naslrč trubičku s kohoutkem dost širokou (as V* 



