184 



čivá více dutina neb ústroj vzduch v sobě chovající, jako výše nad tím ; a tak také 

 jest: tam kde plný, jasný zvuk v prázdný, temný přešel, přestaly i plíce, a játra vzdu- 

 choprázdně položeny jsou. Každý pochopí, kdyby některá částka prsou našich vzducho- 

 prázdnou se stala, že bychom neobdrželi více na místě tomto zvuk plný, jasný, hlučný, 

 plícím zdravým náležející, nýbrž zvuk prázdný, temný, krátký, jako játra vydávají. 

 Jsou však skutečně choroby plícní, v kterých se množství vzduchu v choré části plic 

 mění, bud nadobyčejně se zvětší bud zmenší, ba i často docela zmizí. Abych jen jediný 

 přiklad uvedl, zmíním se zde o zánětu čili zapálení plic. V nemoci této vymísi se tolik 

 tekuté látky do zanícené částky plic, že všechen vzduch vypudí a choré plíce hutnost 

 a tuhost jater obdrží, pročež se i tento stav nemoci u lékařů zjaterněni (hepatisatio) 

 nazývá. Pochopitelno, že zjalřnělá část plic na klepání odpoví zvukem, jakým by vzdu- 

 choprázdna odpověděly játra. Z toho ledy lékaři snadno poznati sídlo zánětu a pro- 

 storu, kterou v plících zaujal. Leží to mimo oučel náš, dále šířiti věc tuto, kdežto 

 jsme čtenářům našim chtěli podati pouze všeobecný pojem o pravdivosti a důležitosti 

 perkusse. Vyjasníme ještě několika slovy auskultaci. 



Položiš-li ucho své někomu na prsa, a vdýchne-li tento poněkud hlouběji, uslyšíš 

 ze vnitř prsou jeho temný, slabý šum, jakobysi ústy napolo otevřenými vzduch do sebe 

 ssál. Šum tento náleží prsoum zdravým a tvoří se tím, že plíce při vdýchání rozšířené 

 vzduch do nejmenších buňek svých ssají. Opět každému jasné bude, že čásf plic, jejichž 

 buňky, jako n. p. u zánětu, tekutostí tak naplněny jsou, že vzduch do nich vstoupiti 

 nemůže, šum tento vydávati nemohou. 



Každý zajisté slyšel již chropot, jaký člověk těžkým kašlem pojatý při dýchání 

 vydává ; chropot tento pochází z toho, že průdušnice více neb méně hlenem naplněny 

 jsou, skrze který vzduch se prodírati musí. Tak hřmotně se však chrapot plícní vždycky 

 neozývá; často pouze malá a dosti hluboká částka plic kašlem (catarrh) chycena jest, 

 a pouze nejmenší průdušnice hlenem naplněné vydávají chrapot, který jen cvičenému 

 uchu zkušeného lékaře se ohlásí a nemoc i sídlo její mu vyzradí. Myslím, že již z těchto 

 málo slov též auskultace svou důležitost při vyšetřování chorob plícních před čtenářem 

 osvědči ; nevyhnutelným a nevynahraditelným však se stala prostředkem k odkrytí cho- 

 rob srdečných, o čemž zde již pomlčeti slušno. Toliko ještě k potěšení čtenářům našim 

 podotknu, že to zvláště zásluha našeho slavného krajana professora Škody, že auskultace 

 a perkusse ve prospěch chorého člověčenstva tak řka pravou rukou každého pokročilého 

 a vzdělaného lékaře se stala. 



h) Bere se také ohled na všeliké obecné vlastnosti těla, s dýcháním v nějakém 

 poměru stojící, na velikost, tíží a otylost, stáří, pohlaví, stav a řemeslo, zdraví a nedu- 

 živost, národnost, plemeno a j. Některých oučinek dosti jest známý, jiných pak dalšího 

 zpytováni požaduje. Co se týká velikosti nebo výše postavy, dokázaly zkoušky, které 

 Hutchinson na 1923 zdravých osobách učinil, že hlubokost dýchání nebo obsáhlost plic 

 v arithmelickéffl poměru stojí s vysokostí postavy. Podáváme zde výslední řadu jeho zkoušek- 



siř. 

 I. Výšky až do 0,0 5,0 5,1 5,2 5,3 5,4 5,5 5,6 5,7 5,8 5,9 5,10 5,11 6,0 



5,0 5,1 5,3 5,3 5,4 5,5 5,6 5,7 5,8 5,9 5.10 5,11 6,0 6,+ 

 1. 2. 3. 4 5. 6. 7. 8. 9. 10. 11. 12. 13. 14 

 11 Krycbl. couly výdechu 143175177189 193 201214229 228 237 246 247 259 276 



K vysTřlleni té tabule poznamenáme následující: 



