192 



ličných místech nebeské oblohy mlhy a hvězdná skupení , která bezpochyby nic jiného 

 nejsou nežli takovétéž soustavy hvězdní , jako naše mléčná dráha , a jež předce jen pod 

 zrakovým úhlem 10 minikt spatřujeme. Jak vzdálená by musila býti naše mléčná dráha, 

 abychom ji pod tím uhlem spatřili? 



Aby se předmět pod lílilem 10' jeviJ , musí býti 334krát vzdálenější od oka nezli 

 délka předmětu obnáší. Dejme tomu, že šířka mléčné dráhy jest taková, že světlo 3000 

 let k proběhnutí jejímu potřebuje, tedy by 33'lkrát vzdálenější býti musila, abychom ji 

 celou pod úhlem 10' spatřili. Světlo její potřebovalo by pak 334X3000, totiž 1,002.000 

 let, aby se k nám dostalo. 



Což jest pak naše země s celou svou krásou a velikosti v porovnám s tímto 

 nesmírným časem a tou nedostižnou prostorou ! 



O měřeni nejmenších částek časů. 

 (Z Chambers JournalJ 



Kyvadlo kývá se sem tam dle stálých, nezvratných zákonu. Vezmeme-11 tyčku 37 

 palců a několik čárek dlouhou, potřebuje každý kyv zrovna jednu vteřinku , aby byl vy- 

 konán. Rozumí se samo sebou, že pouhá libovůle čas denní na 24 hodin, hodinu na CO 

 minut a minutu na 60 vteřinek rozdělila , podle čehož se teprva později délka kyvadla 

 zařídila , aby kýváním svým ' délku jediné vteřinky naznačovalo. Pohodlnější by ovšem 

 bylo, den podle desítinné míry děliti, tedy snad na 10 hodin, každou hodinu na 10 minut, 

 každou minutu na 10 vteřinek, kařdou vteřinu na 10 třetinek atd. Nicméně jest 24hodinné 

 rozděleni dne již dávno ode všech vzdělaných národů přijato, a marné by bylo chtíti jiné 

 rozděleni zavésti. Všeobecně jest tedy také jedna vteřinka co míra času při rozličných 

 pozorováních přijata, a zvyk tento stal se tak všeobecným, že mluva pospolitá ani menších 

 částek časů nezná. „Počkej jen okamžení", jest nejkratší lhůta, která se ti-pělivosti naši 

 ukládá. One moment seeii, then gone for ever jest nejsilnější výraz pro pomíjejicnost doby. 

 Ba užíváme podobného výrazu při příležitostech, kde jest docela nenáležitý : blesk, pravíme, 

 trvá jen sekundu, kdežto vlastně ani tisící díl vteřinky k proělehnutí vzduchu nepotřebuje. 



Dlouho před tím , nežli se člověk osmělil rychlost blesku měřiti , namanuly se již 

 úlohy ustanovovati doby trvající jen pul neb desítinu neb i stotinu jedné vteřinky. Některé 

 z těchto úloh byly pouze samy sebou zajímavé , jiné měly důležitou praktickou cenu. — 

 V hvězdářství u p. bylo by nejzevrubnější počítáni docela zbytečné , kdybychom spoléhati 

 se nemohli na stejně zevrubné pozorováni. Bylo by marné vypočítávati desítinu jedné 

 vteřinky, kdybychom v skutku tuto desítinu pozorovati nemohli ; podobali bychom se v té 

 případuosti lidem, kteři své příjmy a vydání až na ki-ejcary a halíře vypočítávají, v kapse 

 ale jenom desitníky a šestáky mají. Tak má při ustanovováni délky nějakého místa na 

 zemi podle obyčejného spůsobu, kdežto se totiž průchod jisté hvězdy ski-ze poledníkový drát 

 dalekohledu ustanovuje, chyba nebo nejistota jediné sekundy za následek chybu čtvrt angl. 

 mile pro skutečné umístěni hledaného místa na zemi. Ba již chyba neb nejistota desitiny 

 jedné vteřinky nechává prostoru 44 loktů v nejistotě, (xá a p. při obtížné mořské plavbě 

 mezi úskalími zlých následků míti může. 



K mnohým pozorováním jest ještě větši zevrubnosti potřebí. Avšak smysly naše, 

 jakkoliv bystré nebo cvičením zbystřené, nestačí nad jistou pro ně nejmenší míru času , a 

 t ustanoveni jeho musí se pak bráti útočiště k nástrojům , jimiž se dle povahy výsledku 

 pozorováni bud čas v prostoru nebo prostora v čas proměiu. Spůsoby, jakými se to vyvádí, 

 jsou rozmanité. Vezměme si za přiklad jednu ze zajímavých úloh hvězdářství. Představme 

 si totiž, že byla odkryta nová planeta a že se čas oběhu jejího kolem slunce ustanoviti 

 má. K účelu tomu musí se den jak den ono okamžení co nejzevrubněji ustanovovati, 



