193 



v némž plnneta skrze poledník proclmzí. Pozorovatel sedne si před acquaforial již tak 

 postavený, ie nebeský příchozí v nOni objeviti se musí ; při nikou má hodiny, které čas 

 s velikou jistotou udávají aktére mimo dvě ručičky jcstě třetí mají, která za jednu sekundu 

 celý ciferník občhne. Zvláštním náčiním dá se třetí ručička tato najednou zastaviti, když 

 pozorovatel čas průchodu ustanoviti chce. Napříč přes zrakové pole teleskopu jest jemná 

 síf pavučinných vláken nataženu, jíž se kruh v samé malé čtverce dělí a prostředek jeho 

 nápadné naznačuje. Jsou-li tyto přípravy uchystány, očekává pozorovatel v určitém čase 

 8 napnutou pozorností a počítá mlčky sekundy, až planeta do dalekohledu vstoupí a skrze 

 sít jeho pro(>hází. Pak dotkne se, jakmile do prostředku vstotipila, hodin a zarazí sektmdovou 

 ručičku. Výsledek zaznamená se do denníku a musí být až na 20. díl jedné vteřinky jistý. 

 Opřtnými pozorováními o])ravuje pak hvězdář svá předešlá ustanovení a na základě jich 

 odváži se konečné k výpočtům, které v příštím ročním almanachu světu hlásají , že nova 

 planeta za tolik let, tolik dní , hodin , minut a sekund bčh svůj kolem slunce dokoná, že 

 jest tolik a tolik milionů mil od země a slunce vzdálená, že má to a to odklonění a tu 

 a tu výstřednost — a vše shodne se pak na vlas s tímto proroctvím. 



S nebe" sestupme na zem , kde se setkáme s úlohami neméně zajímavými a obtíž- 

 nými. Mezi témi lilohami zaujímá přední místo ustanovováni rychlosti zvuku. Každý, kdo 

 z jisté vzdálenosti spatřil, jak se dělo vypálilo , pozoroval , že slyšení výbuchu a spatřeni 

 výblesku v jedné době se neděje, nýbrž že tím větší lhůta mezi oběma výjevy uplyne, čím 

 vzdálenější jest pozorovatel ort děla. Totéž platí o rachocení hromu a šlehnutí blesku. 

 Na základě tom dala francouzská vláda před lety rychlost zvuku zkoušeti, opatřivši ktomu 

 účelu vědeckou komniisí všemi prostředky. Mezi jiným svěřila jim celou baterii, ježto na pří- 

 hodných místech manévrovala, při čemž kommise pozorování svá nejpohodlněji vyváděti mohla 

 — účel pak těchto pozorování směřoval k tomu, aby se výblesk a výbuch děla ve vzdálenosti 

 co možná největší zevrubně ustanoviti dal. Vědečtí dělostřelci provedli svou úlohu tak dobře, 

 že ze vzdálenosti až 9 angl. mil s napnutým zrakem a sluchem a se zastavovacími hodi- 

 nami v rukou čekali , aby dobrého výsledku nabyti mohli. Výsledek nebyl ale přiměřen 

 vynaloženým penězům. Sldedaly se "všelijaké prameny rušeni , dílem vítr vanoucí dle roz- 

 manitých směrů , hlavně ale nedokonalost lidských smyslů. Všechny výjevy v oboru tom 

 byly více méně překvapující , totiž výbuch a výblesk přišel z nenadání. Následkem toho 

 nalezlo se, že i při nejnapnutější pozornosti výsledky rozličných pozorovatelů docela nesou- 

 hlasily, jednu a tutéž lhůtu mezi výblcskem a výbuchem udávaly totiž rozličně. Dva smysly 

 byly při těchto zkouškách napnuty : sluch a zrak ; u jednoho byl sluch , u druhého zrak 

 bystřejší, a nejistota z okolností těchto pocházející byla tak veliká, že dle Bessla plné půl 

 sekundy obnášela, což mnoho znamená, má-li se rychlost dle jedné sekundy měřiti. 



Důmyslný Skot, MeOde, vymyslil si jednoduchý prostředek k tomu měření a výsledky jeho 

 jsou mnohem určitější. Ke zkoušce své vzal kolo , které v temné noci kolem své osy za 

 jednu vteřinku se otáčelo ; za kolo toto postavil světlo , kteréž skrze jednu skulinu blíže 

 obvodu jen jednou skrze ně proniklo. Zároveň udeřilo kladivo na zvučný zvon , tak že 

 T. bezprostřeihú blízkosti při jednom oběhu kola problesknuti světla a udeření na zvon 

 V- jedné a též době se dalo. Postavil-li ae pozorovatel dále od kola, zůstal zvuk zvonu 

 pwadu a sice tun více, čím více se pozorovatel vzdaloval, až konečné obě znamení zase 

 v jedné době splynula. Prostora mezi kolem a pozorovatelem obnášela pak zrovna dálku, 

 již zvuk za jednu vteřinku probíhá. Vzdaloval-li se pozorovatel od tohoto místa, rozcházela 

 se obě znamení zase, až konečně zase splynula , na místě totiž, kteréž odpovídalo vzdále- 

 nosti, jižto zvuk za dvě vteřinky proběhne. Spůsobem tím mohly se nyní zkoušky nejroz- 

 manitěji opakovati a oučinok překvapení, jaký u dělové zkoušky ze\Tubnost rušil , byl tím 

 docela odstraněn. Čistý výsledek zkoušek těchto byl, že zvuk za jednu vteřinku 1142 angl, 

 živa IS36. 13 



