204 



slyšíme tasto jemný drobný praskot, a někdy i drobné jiskry elektrické vyskakovati vi- 

 díme; též o koních to známo. Já sám podobný úkaz u honícího psa často pozoroval. 

 Když se pes tento rozzlobil, což se při dráždivé povaze jeho velmi často stávalo, zježily 

 se mu, jak u psů obyčejné, chlupy na hřbetě. Když jsem se pak rukou zježených chlupů těchto 

 Jen málo dotknul, slyšel jsem zřetelně jemné praskání, jako když jiskry z Leydenské láhve 

 vyskakují, byla-li tma, jiskry skutečně jsem viděl. Já zkoušku tuto velmi často opako- 

 val, i myslil jsem, že snad odražení se jednotlivých, stejnou elektriCností naplněných 

 chlupů při ježení nemálo napomáhá, ačkoli dobře vím, že se úkaz tento docela jiným 

 spůsobem vykládá. Také myshm, že električnost vlasů nemalý vliv na tělo naše proje- 

 vuje, když kožich neb šat vlněný oblečeme. 



Vlas tedy v rozmanitých podobách svých skládá skoro výhradně šat čili oblek 

 ssavců. Má však každý šat vůbec dvojí účel vyplniti, předně chránili tělo před nepříz- 

 nivým vlivem povětrnostl, a zadruhé zdobiti je. Moudrý tvůrce měl obé na zřeteli, roz- 

 dávaje šat živočichům. Protož obdržela zvířata v krajích studených žijící hustý teplý 

 kožich, jako vidíme u medvěda, sobola, lišky, vlka a jiných; zvířata z vlastí teplých 

 nosí šat z řídkých, tenkých a krátkých chloupků, jak to vidíme u všech skoro zvířat 

 pásma horkého, ani ovci nevyjímaje, která pouze pod studeným podnebím teplou vlnu, 

 pod horkým však pouze chlupy nosí. Zvířata domácí, v teplém chlévě opatrovaná, 

 mají léž mnohem řidší a lehčí srst nežli zvířata divoká, větru a dešti v šanc daná. Zví- 

 řata v mírném podnebí žijící mění dle počasí šat svůj, oblékajíce na zimu hustější 

 a teplejší kožichy než na léto, jak to u zvířat našich, zvláště divokých, vůbec povědomo. 



Ona čásf těla, které se déšf, sníh, vítr neb paprsky sluneční nejvíce dotýkají, 

 tedy část hořejší, bývá delšími a hustějšími chlupy chráněna nežli čásf zpodní. Chlupy 

 na hřbetě a po stranách směřují špičkami svými dolů, a zpodní hořejšími kryly jsou, aby 

 voda po nich jako po střeše dolů stékali mohla. 



Jaký ale užitek přinášejí vlasy člověku? Nedá se mysliti, že by mu byly dány 

 pouze k ochraně hlavy před nepříznivou povětrností, an ostatní tělo skoro nahé jest, 

 ačkoliv se upříti nedá, že právě hlava od palčivých paprsků slunečných a studených 

 dešfů a větrů více než každá jiná část těla trpěti by musela. Myslím, že vlasy člověku 

 více pro ozdobu než pro užitek poskytnuty byly; nebof také u zvířat nalézáme, že 

 příroda i tento účel vždy bedlivě na zřeteli měla; k jakémuž jinému konci obdržel kůň 

 a lev krásnou hřívu ? liška, kuna, veverka a mnohý pes krásný huiíatý chvost ? koza, 

 kamzík dlouhý pod bradou vous? Zvláště pak opice vlasy rozmanitě zdobeny bývají. 

 Cercopithecus Cephus nosí pod každým uchem pěkný dlouhý chomáč žlutých vlasů ; Cer- 

 copilhecus sabaeus kolem obličeje dlouhými bílými licousy se honosí, též Cercopithecus 

 Aethiops a mnoho ještě jiných opic licousy zdobeny jsou. Colobus polyconms obdržel 

 pěknou hřívu na krku, a Cercopithecus sinícus má temeno pokryté dlouhými vlasy, ozdobně 

 kolem hlavy mu visícími. 



Jak mnoho ale příroda na ozdobnost vynaložila, poznáme nejlépe, až o pestré 

 barvitosti oděvů zvířecích jednati budeme. 



Než ale síně odě\'fl vlasových opustíme, zastavme se ještě na chvilku u posled- 

 hiho oddělení, kde uloženy jsou drobné obleky některých hmyzů. Válcovité tyto, dlou- 

 hými chloupky poseté kožíšky náležejí některým housenkám. Chloupky tyto patří ale 

 pouze dle zevnitřní podoby a dle umístění mezi vlasy, an z jiné látky, o které později 



